Summary: Krista Mikkosen mukaan hallituksen ilmastotavoite perustuu ilmastopaneelin lukuihin, jotka ovat lähellä Luken uusia laskelmia.

Luonnonvarakeskuksen (Luke) tuoreimmat hiilinieluluvut eivät juuri hetkauta vastuuministereitä.
 Luke on alentanut aiempia arvioitaan Suomen  hiilinielujen koosta merkittävästi alaspäin .
 Kun metsät sitovat hiiltä vähemmän, päästövähennyksiä pitäisi tehdä enemmän esimerkiksi maataloudesta, liikenteestä ja rakentamisesta.
 Hallitus on linjannut, että Suomi on hiilineutraali päästöjen suhteen jo viidentoista vuoden päästä. Mitä uudet laskelmat merkitsevät kunnianhimoiselle tavoitteelle?
 Ympäristö- ja ilmastoministeri  Krista Mikkonen  (vihr.) korostaa, että hallituksen ilmastopolitiikka ei ole nojannut Luken lukuihin, vaan kansainvälisen ilmastopaneelin (IPCC) arvioihin.
 – Sen mukaan hiilinielun pitäisi olla noin 20 miljoonaa tonnia vuonna 2035. Siihen nähden tässä ollaan samassa suurusluokassa, vaikka nämä luvut näyttävät vähän sen alle. Emme olleet kiinnittäneet hallituksen hiilineutraliustavoitetta näihin Luken aiempiin lukuihin, Mikkonen sanoo.
 Teknologian tutkimuskeskuksen laskelmissa maankäyttösektorin nettonielu on vuonna 2035 puolet pienempi kuin aiemmassa  laskelmissa.  Luken toimittamien lukujen mukaan hiilinielun koko olisi noin 18 miljoonaa tonnia hiilidioksidia.
 Mikkosen mukaan pudotus ei ole täten niin suuri kuin alkuun näyttää.
 – Vuosi sitten Lukelta tuli hiilinielulaskelmat, joissa luvut pompahtivat huomattavasti aiempia laskelmia korkeammalle. Nyt sitten palataan sitä edeltäneeseen tasoon, Mikkonen muistuttaa.
 Luken aiemmassa arviossa vuoden 2035 nielun suuruus oli noin 35 miljoonaa tonnia hiilidioksidia.
 Leppä: Hallitus tekee oman arvionsa
 Maa- ja metsätalousministeri  Jari Leppäkään  (kesk.) ei paina paniikkinappulaa uusien lukujen takia.
 – Kyse on tutkijoiden skenaarioista eli ne ovat eri tarinoita siitä, mitä voisi olla, jos hiilinielut kehittyvät näiden arvioiden mukaan. Tässä ei ole kysymys hallituksen linjauksesta. Lisäksi tässä on kyse hyvin suppeasta hiiliajattelusta, joka ei ota huomioon alueellisia, sosiaalisia tai taloudellisia vaikutuksia, Leppä toteaa.
 Ministeri Leppä painottaa, että hallitus tulee tekemään aikanaan oman arvionsa, jossa on otettu huomioon muutkin asiaan vaikuttavat laskelmat ja kestävän kehityksen kokonaisarvio.
 Maa- ja metsätalousministeri Jari Leppä (kesk.). Jarno Kuusinen / AOP
 – Sen jälkeen on vasta johtopäätösten aika. Se on selvä, että fossiilista luopumista täytyy vauhdittaa. Tämä koskee kaikkea, niin polttoaineita kuin rakentamista. Tässä on selvä viesti: Puurakentamista lisää, Leppä tulkitsee.
 Lepän mukaan tuoreet laskelmat osoittavat sen, kuinka pienet päästövähennykset saadaan aikaan tosi rajuilla toimenpiteillä. Hän viittaa tutkijoiden  skenaarioon ruoantuotannossa tapahtuvista muutoksista.
 – Siksi meidän pitää kiinnittää huomio kaikkein tärkeimpään eli fossiilista raaka-aineista luopumiseen. Niistä tulee meidän päästöistä 80 prosenttia. Senhän nämä skenaariot toi selvästi tulleessaan, Leppä painottaa.
 Leppä: Metsiä ei hakata liikaa
 Millaisia vaikutuksia tuoreilla laskelmilla on kiisteltyihin metsien hakkuumääriin? Mikkosen mukaan Luken skenaarioissa on arvioitu, että hakkuumäärät pysyisivät nykytasolla.
 – Jos tähän lähdetään, niin sitten tietysti pitää vahvistaa maankäyttösektorin nielua. Skenaarioissa on katsottu, että tämä tulisi oikeastaan kaikki maatalouden puolelta, ei niinkään metsäpuolelta, Mikkonen sanoo.
 – Jos maatalous ei kehity sen mukaan, mitä skenaarioissa arvioitiin, sitten täytyy huolehtia siitä, että metsien nielut vastaavasti vahvistuu, Mikkonen toteaa.
 Ministeri Lepän mielestä laskelmista ei voi päätellä sitä, että nykyisin hakattaisiin liikaa metsää.
 – Kun me hoidamme metsämme hyvin, ja huolehdimme, että ne kasvavat jatkuvasti enemmän kuin niitä käytetään, pystymme hakkaamaan metsää kestävyyden rajoissa. Toki haluamme huolehtia myös hiilinieluista, teemme kaikkemme sen eteen, Leppä painottaa.
 Mahtuuko Suomen vielä näiden lukujen jälkeen kaksi suurta uutta sellutehdasta?
 – Tämä riippuu puun kokonaismäärästä, siitä korvaavatko uudet vanhoja tehtaita ja mihin siitä puuta ylipäätään sitten ohjautuu, Mikkonen sanoo.
 Lepän mukaan tämä ole hallituksen asia, vaan metsäteollisuus tekee itse ratkaisunsa.
 – Toki tarvitsemme tänne uusia investointeja ja haluamme ilmastotehokkaampia teollisuuslaitoksia, jotka pystyvät tekemään puusta yhä pidemmälle jalostettuja tuotteita. On ihan päivän selvä asia, että teollisuutemme pitää uudistua, Leppä korostaa.
 Mikkonen: Ei kannata investoida turpeen polttoon
 Luonnonvarakeskuksen laskelmassa esitetään tuntuvaa leikkausta viljeltyyn turvemaahan.
 Ympäristöministeri Krista Mikkosen mielestä olisi hyvä, jos turvepelloilta pystyttäsiin siirtymään muun tyyppisiin peltoihin. Tämä ei onnistu tuosta vain, koska Suomessa on paljon turvemaata.
 – Kun turvemaata muokataan, oli se sitten maataloudessa tai metsähakkuissa, sieltä vapautuu valtavasti hiiltä. Silloin viljelymenetelmien pitää olla sellaisia, ettei hiiltä vapaudu niin paljon, Mikkonen sanoo.
 Maa- ja metsätalousministeri Leppä luottaa viljelymenetelmien kehittymiseen. Lepän mukaan raportti ei nopeuta hallituksen aikeita luopua turpeen käytöstä.
 – Meidän täytyy muuttaa maatalouspolitiikkaamme siten, että se pelto mikä on, myöskin viljeltäisiin, ettei tarvitsisi raivata uutta, Leppä sanoo.
 Lepän mukaan tukia ohjaamalla voitaisiin parantaa esimerkiksi peltojen vuokramarkkinoiden toimintaa.
 Mikkonen myöntää, että turve olisi helppo kohde tehdä ilmastoratkaisuja.
 – Kun tehdään uusia investointeja, ei ole enää fiksua pohjata niitä siihen, että turvetta poltettaisiin, Mikkonen muotoilee.
 Lue lisää:
 Suomen ilmastotavoitteilla kiire – Tutkijoiden mukaan hallitukselta tarvitaan nopeita toimia
 Ei ihme että poliitikot yllättyivät: samankokoisia metsänieluja nähty viimeksi vuosikymmeniä sitten
 Hiilinielulaskelma yllätti hallituspuolueet – uudessa laskelmassa nielut putoavat puoleen, päästövähennyksiä etsittävä rutkasti arvioitua enemmän

Ympäristöministeri Mikkonen pienentyneistä hiilinieluista: Hallitus ei ole kiinnittänyt ilmastotavoitettaan Luken lukuihin


Summary: Internet riemuitsee, sillä Sonic-elokuvan tekijät kuuntelivat faneja ja piirsivät konsolipeleistä tutun sinisen siilin uudestaan.

Sonic-siili vipeltää tuhatta ja sataa pitkin maita ja mantuja. Vauhdin hurmassa pieni sininen otus raivaa viholliset tieltään ja keräilee sormuksia.
 Vuonna 1991 ensimmäistä kertaa esitelty Sega-peliyhtiön virallinen maskotti on konsolipelien ystäville rakas hahmo, vastine Nintendon Mariolle. Kun Sega lopetti uusien konsoleiden kehittämisen, Sonic siirtyi seikkailemaan muille alustoille.
 Hahmon taika on tallella vielä tällä vuosikymmenellä. Siitä kertoo pitkään kehitteillä ollut Sonic-siilin tähdittämä elokuva.
 Elokuvaoikeudet Sonylta ostanut Paramount Pictures ilmoitti fanien iloksi viime vuonna, että  Sonic the Hedgehog  -elokuva saa ensi-iltansa marraskuussa 2019. Sonicin äänenä kuullaan näyttelijä  Ben Schwartzia . Ihmishahmoina seikkailun pääosissa ovat  Jim Carrey  ja  James Marsden .
 Vanha versio tuntuu nyt painajaiselta
 Ensimmäisen trailerin julkistus oli suurine odotuksineen täysi fiasko. Fanit pöyristyivät Sonicin ulkonäöstä. Kuvassa kipitti monien mielestä outo siilinkuvatus, eikä suinkaan konsolipeleistä tuttu söpö ja karismaattinen nopsajalka.
 Elokuva-Sonicissa häiritsivät erityisesti silmät, hampaat ja ihmismäinen olemus. Internet täyttyi kritiikistä, ja pian sosiaalinen media oli pullollaan fanien omia ehdotuksia hahmon parantamiseksi.
 Elokuvan ohjaaja vastasi palautteeseen Twitterissä. Hän lupasi, että asialle tehdään jotain, ja pian tuotantoyhtiö ilmoitti, että elokuvan ensi-ilta lykkääntyy helmikuulle 2020.
 Tällä viikolla vuorossa oli toinen yritys. Uudessa  Sonic the Hedgehog  -trailerissa siilin silmät ovat suuremmat ja lähempänä toisiaan, hampaat piilossa ja olemus kaikin puolin lähempänä sitä, miltä Sonic vaikutti jo 16-bittisenä pikselisankarina Sega Mega Drivella. Internet on riemuissaan.
 – Vanha versio tuntuu nyt epätodelliselta. Aivan kuin olisimme eläneet yhteistä painajaista, eräs fani kirjoittaa Twitterissä ylistäessään uudelleen suunniteltua Sonicia.
 Samaan aikaan, kun suurin osa faneista iloitsee Sonicin uudesta ulkonäöstä ja siitä, että heitä kuunneltiin, toiset ovat kehitelleet käänteiden värittämästä saagasta salaliittoteorioita. Oliko kyse sittenkin nerokkaasta mainoskampanjasta?
 Teoriat ovat saaneet niin paljon huomiota, että aihetta kommentoi hahmon uudelleen suunnitellut taiteilija  Tyson Hesse .
 – Tässä lopullinen todiste. Se ei ollut salaliitto, Hesse kirjoittaa päivityksessään.

Pelaajien rakastama Sonic-siili sai ulkonäöstään murskakritiikkiä, elokuvastudio taipui – klassikkopelihahmo sai valkokankaalla söpömmän olemuksen


Summary: Vaarana on kansanryhmien välien kiristyminen. Toisaalta Moralesin peli ei välttämättä ole vielä pelattu.

Kun Bolivian protesteissa näkyväksi johtohahmoksi noussut  Luis Fernando Camacho  saapui presidentinpalatsiin La Pazissa sunnuntaina 10. marraskuuta, vain tunteja presidentti  Evo Moralesin  eron jälkeen, hänellä oli kädessään Bolivian lippu ja Raamattu.
 Camacho asetteli lipun ja Raamatun presidentillisen sinetin päälle ja polvistui niiden eteen.
 – Pachamama ei koskaan palaa. Tänään Kristus palaa hallituspalatsiin. Bolivia kuuluu Kristukselle, Camachon vierellä ollut pappi julisti.
 Pachamama on Andien alkuperäiskansojen jumalatar, äiti maa.
 Bolivia Bolivia itsenäistyi Espanjan alaisuudesta 1825. Maa on nimetty itsenäisyystaistelija  Simón Bolívarin  mukaan. Maa kärsi lukuisista vallankaappauksista ja sotilashallinnoista. Siviilihallintoon siirryttiin 1982. Vuonna 2006–2019 maata johti vasemmistolainen  Evo Morales . Pääkaupunki on Sucre mutta hallinnon keskus La Paz. Asukkaita on noin 11 miljoonaa (heinäkuu 2018). Bruttokansatuote asukasta kohti vuonna 2018: 3 549 dollaria. Tärkeitä vientituotteita ovat muun muassa maakaasu ja metallit kuten sinkki ja kulta.
 Eroamaan painostettu Morales, maan ensimmäinen alkuperäiskansan parista tuleva presidentti, oli toistuvasti vedonnut Pachamamaan.
 Äärikonservatiivisen Camachon nousu protestiliikkeen näkyväksi edustajaksi oli yllättävää, Bolivian tilanteeseen perehtynyt tutkija arvioi.
 – Kansannousu ei millään tavalla ollut hänen johtamansa, kehitysmaatutkimuksen yliopistonlehtori  Eija Ranta  Helsingin yliopistosta sanoo.
 Bolivia on jännittyneessä tilassa, kun maata yli 13 vuotta johtanut Morales joutui sunnuntaina 10. marraskuuta eroamaan ja lähtemään maanpakoon viikkoja jatkuneiden laajojen mielenosoitusten ja levottomuuksien jälkeen. Protestit puhkesivat lokakuun kiistellystä vaalituloksesta.
 Evo Morales Cochacamban maakunnassa sunnuntaina 10. marraskuuta ennen kiireistä lähtöään Meksikoon, joka myönsi hänelle turvapaikan. Kuva julkaistiin presidentin Twitter-tilillä. EPA
 Moralesin hallinnon romahdettua ilmassa on merkkejä maan espanjalaistaustaisen väestön revanssihengestä.
 Alkuperäiskansojen pelkoja tuskin lievittävät kuvat, joissa mielenosoittajat polttivat heidän tunnuksensa, monivärisen  wiphala -lipun.
 Hyvin pian sosiaalisen median uumenista kaivettiin esiin myös tiistaina väliaikaispresidentiksi julistautuneen senaattorin  Jeanine Áñezin  Twitter-viesti vuodelta 2013.
 Siinä tämä kertoi unelmoivansa Boliviasta, joka on vapaa "alkuperäisväestön saatanallisista riiteistä", ja kirjoittaa, ettei kaupunki ole hyvä paikka "intiaaneille".
 Myös Áñez kantoi mukanaan suurta nahkakantista Raamattua tullessaan vannomaan presidentinvalansa.
 Bolivia on espanjalaisvallan jäljiltä pääosin roomalaiskatolinen maa. Viime aikoina uskonnon tuomisessa politiikkaan on näkynyt erityisesti niin sanottujen evankelikaalisten protestanttisten herätyskirkkojen vaikutusvallan kasvu.
 Senaatin toinen varapuheenjohtaja Jeanine Áñez esitteli suurta Raamattua saapuessaan vannomaan virkavalan. Parlanetissa enemmistössä oleva sosialistinen MAS-puolue boikotoi istuntoa, jossa Áñezin tehtävä piti vahvistaa. EPA
 Suuria vaaroja
 Twitter-kohusta huolimatta oikeistolainen senaattori vahvistaa hiljalleen asemiaan. Áñez on luvannut uusia vaaleja mahdollisimman pian.
 Torstaina Áñez nimesi ministereitä väliaikaishallitukseensa. Hallituksessa on vahva konservatiivinen ja kristillinen painotus, mikä saattaa kiristää jännitteitä jo valmiiksi jakautuneessa maassa.
 – Kyllä tässä on todella suuria vaaroja, Eija Ranta sanoo.
 Boliviassa vaikuttaa syvään juurtunut rasismi, jossa alkuperäiskansoilla ja afroväestöllä ei ole ollut samanlaisia poliittisia ja taloudellisia mahdollisuuksia kuin muulla väestöllä.
 Ennen Moralesia presidentit olivat tulleet lähinnä pienen eurooppalaistaustaisen eliitin piiristä.
 Presidenttinä Morales kohensi alkuperäisväestön asemaa Boliviassa, vaikka suhteet alkuperäiskansoihin olivat kaikkea muuta kuin ristiriidattomat.
 Eija Ranta epäilee, että Boliviassa voi olla havaittavissa samantyyppistä vastareaktiota kuin Yhdysvalloissa ensimmäisen mustan presidentin  Barack Obaman  jälkeen.
 Kulttuuriministeriksi alkuperäiskansan edustaja
 Jeanine Áñezin ensimmäisen 11 ministerinimityksen joukossa ei ollut alkuperäiskansojen edustajaa, vaikka näihin luetaan ainakin 40 prosenttia Bolivian väestöstä.
 – Jätämme taaksemme ajat, jolloin bolivialaisia jakavia etnisiä ja luokkakantaisia kaunoja käytettiin poliittisen kontrollin välineenä, ulkoministeriksi nimitetty  Karen Longaric  sanoi  The Guardian -lehden mukaan .
 Ikään kuin korjatakseen asiaa Ánez nimitti kulttuuri- ja turismiministeriksi aymara-kansaan kuuluvan ammattiyhdistysaktivistin  Martha Yujran  La Pazin naapurikaupungista El Altosta.
 Aikoinaan juuri El Alto oli keskeisiä paikkoja protestiliikkeessä, joka nosti Evo Moralesin Bolivian johtoon.
 Vuoden 2005 presidentinvaaleissa Moralesia kannatti 77 prosenttia El Alton äänestäjistä, vuonna 2009 peräti 87 prosenttia ja 72 prosenttia vuonna 2014. Moralesin kaudella kaupungin asukkaiden elintaso nousi tuntuvasti.
 Kun Morales pyrki neljännelle kaudelle, tunnelmat tuntuivat kääntyneen, ja myös Martha Yujra osallistui Moralesin eroa vaativiin mielenosoituksiin
 .
 Aymara-kansaan kuuluva Martha Yujra suuteli alkuperäiskansojen symbolia, wiphala-lippua, virkavalatilaisuudessa. Jeanine Áñez nimitti Yujra väliaikaishallituksensa kulttuuriministeriksi. EPA
 Oikeisto yllätti
 Eija Ranta korostaa, että kansannousu Moralesin hallintoa vastaan lähti alun perin liikkeelle opiskelijoiden, yliopistoväen ja vasemmistoaktivistien parista etenkin hallinnollisessa pääkaupungissa La Pazissa, Cochacambassa ja Potosíssa. Joukossa oli myös ammattiliittoja ja työväenliikettä.
 – Oikeistolaiset ryhmittymät sitten oikeastaan nousivat aivan jostain takavasemmalta yhtäkkiä ja ottivat tilanteen haltuunsa, Ranta sanoo.
 Protestien taustalla oli turhautuminen Moralesin itsevaltaisiin piirteisiin.
 Moralesin syytettiin ripustautuneen valtaan, kun hän jätti huomiotta vuoden 2016 kansanäänestyksen tuloksen ja pyrki sitkeästi neljännelle presidenttikaudelle.
 Alkuperäiskansat puolestaan arvostelivat hänen tukemiaan suurhankkeita, jotka tähtäsivät maan luonnonvarojen täysimittaiseen hyödyntämiseen.
 Evo Morales puhui El Alton kaupungissa 10. marraskuuta ja lupasi maahan uusintavaalit viikkojen protestiaallon ja levottumuuksien jälkeen. Se oli kuitenkin liian myöhäistä. Oppositio ja maan armeija vaativat presidentin eroa. EPA
 Bisneseliitti kipuili Moralesin hallinnosta
 Protestien kansikuvahahmoksi yllättäen nousseen Luis Fernando Camachon tausta on Santa Cruzin alueen autonomiaa tavoitelleessa liikkeessä.
 Bolivian alankoalueella sijaitseva Santa Cruz on maan vauraimpia alueita. Liikehdinnän taustalla vaikuttavat Bolivian suurmaanomistajat ja yrityseliitti, jotka pelkäsivät Moralesin vasemmistolaisen politiikan uhkaavan heidän etujaan.
 Liikkeessä toimii valkoista ylivaltaa ajavia ryhmiä. Nuoruudessaan Camacho toimi Unión Juvenil Cruceñista -nimisessä järjestössä, jota voi pitää ideologialtaan äärioikeistolaisena.
 Luis Fernando Camacho juhli Evo Moralesin eroa heiluttaen maansa lippua sunnuntaina 10. marraskuuta. Martin Alipaz / EPA
 Ranta arvioi, että internetillä ja sosiaalisen medialla oli tärkeä rooli kansannousussa.
 – Tiedämme  [Jair] Bolsonaron  Brasiliasta, että sosiaalinen media oli erittäin merkittävässä roolissa nimenomaan oikeiston nousussa. Siellä on se kykyä ja rahaa organisoida keskusteluja, Ranta sanoo.
 Camachoa on jopa kutsuttu Bolivian Bolsonaroksi, samoin kuin Bolsonaroa on nimitetty Brasilian  Trumpiksi .
 Morales ei kasvattanut seuraajaa
 Vielä aivan hetki sitten jopa arvovaltainen yhdysvaltalainen  Washington Post -lehti  esitteli Boliviaa sosialistisena menestystarinana, vastaesimerkkinä kriisissä rämpivälle Venezuelalle.
 Moralesin kaudella äärimmäinen köyhyys väheni 38 prosentista 17 prosenttiin vuonna 2018.
 Boliviaa siivitti 2000-luvun raaka-ainebuumi, mutta toisaalta Moralesin hallitus myös jakoi tuloja aiempia hallintoja tasaisemmin.
 Se lievitti maan aiemmin jyrkkää epätasa-arvoa.
 Toisaalta Morales on ollut Boliviassa kasvavan kriitikin kohteena jo vuodesta 2010. Arvostelu kärjistyi entisestään, kun Morales pyrki sitkeästi neljännelle kaudelle.
 Eija Ranta arvelee, että vastustusta Moralesin pyrkimyksiä vastaan nosti erityisesti Bolivian sotilasdiktatuurien muisto.
 – Varmasti sieltä oli pelkoa tämäntyyppistä tendenssiä, suuntausta kohtaan.
 Eija Ranta katsoo, että Morales teki vakavan virheen, kun tämä ei lähtenyt kasvattamaan liikkeensä johtoon uutta poliittista sukupolvea.
 – Voisi sanoa, että Morales on vuosien mittaan vähän kuin jyrännyt tieltään suosittuja vasemmiston ja alkuperäiskansojen poliitikkoja, Eija Ranta sanoo.
 Siksi Bolivian vasemmistolla ja alkuperäisväestön poliittisella liikehdinnällä ei nykyisessä kriisissä ole esittää vahvaa vaihtoehtoa Moralesin tilalle.
 Bolivian oikeistovoimilla voi siten olla paremmat edellytykset päästä niskan päälle Moraleisin jälkeisessä valtakamppailussa.
 Vastakkainasettelua alkuperäisväestön kesken
 Aymara-kansaan kuuluvan Moralesin suhde alkuperäiskansoihin ei suinkaan ole ollut ristiriidaton.
 Morales edustaa pikemminkin vasemmistolaisten pienviljelijöiden  campesinos -perinnettä kuin alkuperäisväestön  indígena -liikettä.
 – Pienviljelijöillä ja indígena-alkuperäiskansojen kesken on Moralesin hallinnon alkuvaiheesta saakka vallinnut suuri vastakkainasettelu ja heidän välilleen on vuodesta 2010 puhjennut väkivaltaisia konflikteja, Eija Ranta muistuttaa.
 Morales on ajanut pienviljelijöiden asiaa ja tukenut heidän muuttoliikettään Andien ylängöiltä Amazonian alueelle.
 – Tätä tietysti ovat hyvin voimakkaasti vastustaneet Amazonian alkuperäiskansanryhmät, Eija Ranta kertoo.
 Samaan aikaan kun Brasilian metsäpalot nostattivat kritiikkiä maan oikeistolaista presidenttiä Jair Bolsonaroa kohtaan, myös Bolivian sademetsissä paloi ja vasemmistolainen Morales oli samanlaisen arvostelun kohteena.
 – Morales hyväksyi lakialoitteen, joka mahdollisti pienviljelijöiden maanviljelystä Amazonasin alueella. Samalla hän kieltäytyi ulkomaisesta avusta siltä pohjalta, että se olisi Bolivian itsemääräämisoikeuden vastaista, Eija Ranta kertoo.
 Talouspolitiikassaan Morales nojasi Bolivian raaka-aineiden hyödyntämiseen. Raaka-aineriippuvuus on voinut jopa kasvaa hänen kaudellaan.
 Sotilasvallankaappaus vai kansannousu?
 Yksi kysymys on, pitääkö Bolivian tapahtumia nimittää sotilasvallankaappaukseksi.
 Niin on tehnyt Morales itse, samoin hänen liittolaisensa Kuubassa, Nicaraguassa ja Venezuelassa.
 Morales jätti tehtävänsä, kun asevoimien komentaja, kenraali  Williams Kaliman  kehotti televisiossa häntä eroamaan. Jo tätä ennen osa Bolivian poliisivoimista oli siirtynyt mielenosoittajien puolelle.
 – Jos armeija tulee väliin sen jälkeen, kun presidentti on suostunut protestoijien vaatimuksiin – kuten tapahtui Boliviassa Evo Moralesin suostuttua uusiin vaaleihin – se on vallankaappaus. Aikalailla joka kerta, kun armeija sekaantuu vaihtaakseen hallintoja, se on vallankaappaus, historioitsija  Greg Grandin  kirjoittaa  Jacobin-lehdessä .
 Sotilavallankaappaukset ja niitä seuranneet väkivaltaiset diktatuurit ovat jättäneet syvän arven Latinalaisen Amerikan historiaan.
 – Tämä tilanne on nyt niin polarisoitunut, että erilaiset tulkinnat ovat hyvin mustavalkoisia, Eija Ranta sanoo.
 – Moni kriittinen yhteiskuntatieteilijä myös Boliviassa on tulkinnut tilannetta niin, että on liian mustavalkoista puhua suoranaisesta sotilasvallankaappauksesta. Tämä lähti liikkeelle nimenomaan kansannousuna, jossa ei ollut yksittäisiä johtajia ainakaan armeijaan liittyen, Ranta analysoi.
 Hän katsoo, että tilannetta ei voi verrata  Augusto Pinochetin  veriseen vallankaappaukseen Chilessä, jossa vuonna 1973 syöstiin vallasta  Salvador Allende . Armeijan keskuudesta ei näyttäisi nyt nousseen Pinochetin kaltaista johtohahmoa.
 Evo Morales sanoo jatkavansa kamppailua. Morales piti lehdistötilaisuuden 13. marraskuuta Meksikon pääkaupungissa Méxicossa. Jose Méndez / EPA
 Uutistoimisto AP:n haastattelussa Morales sanoi olevansa edelleen Bolivian presidentti, koska maan parlamentti ei ole vielä hyväksynyt hänen eroaan.
 Meksikosta turvapaikan saanut Morales sanoi, että hänet syrjäytettiin vallankaappauksessa, jonka takana oli Yhdysvallat.
 – Itse en vielä allekirjoittaisi sitä, että Moralesin saaga on nyt ohi. Tässä voi vielä tapahtua vaikka mitä, yliopistonlehtori Eija Ranta Helsingin yliopistosta sanoo.
 Alueellinenkin vastakkainasettelu voi vahvistua
 Heti ensi töikseen Jeanine Áñez näytti ulkopoliittista väriä ja tunnusti  Juan Guaidón  Venezuelan väliaikaispresidentiksi.
 Moralesin vasemmistohallinto oli yksi Venezuelan sosialistipresidentin  Nicolás Maduron  keskeisistä liittolaisista.
 Väliaikaisjohto näyttää siis suuntaavan Boliviaa liittoon Yhdysvaltain ja alueen muiden oikeistohallintojen kuten Brasilian Jair Bolsonaron kanssa.
 Vastapuolelle asettuvat Nicaraguan, Venezuelan ja Kuuban kaltaiset hallinnot.
 Jeanine Áñez sanoo, että Evo Moralesilla ei ole asiaa uusiin presidentinvaaleihin Boliviassa. Väliaikaispresidentiksi julistautuneen Áñezin ensimmäisiä ratkaisuja oli tunnustaa Juan Guaidó Venezuelan presidentiksi.  Rodrigo Sura / EPA
 Bolivian tapahtumia varmasti seurataan tarkasti muissa Latinalaisen Amerikan maissa. Se voi myös kiristää oikeisto-vasemmisto-vastakkainasettelua.
 Itsevaltaisia hallintoja vastaan kamppailevat aktivistit voivat saada tapahtumista uutta virtaa. Tilannetta on seurattu tiivisti sosiaalisessa mediassa.
 – Monilta tuttavilta olen kuullut, että ainakin Nicaraguassa on ollut aika paljon keskustelua tästä: 'Jos Boliviassa onnistuttiin kukistamaan Moralesin yksinvalta, miksemme onnistuisi siinä täällä Nicaraguassakin', Eija Ranta kuvailee.
 Toisaalta poliittisen kentän vasemmalla laidalla puhe Yhdysvaltain tukemasta sotilasvallankaappauksesta voi myös aktivoida vastarintaa.
 Ajatus Yhdysvaltain kontrolliin joutumisestaherättää jo historiallisista syistä laajamittaista vastustusta.
 – Ehkä tämä polarisoitumisen kasvaminen on niitä ikävimpiä ja todennäköisimpiä seurauksia, Eija Ranta pohtii.
 Aiheesta aiemmin:
 Levottomuudet ovat jatkuneet Boliviassa vallan vaihduttua – entinen presidentti syyttää Yhdysvaltoja salaliitosta 14.11.2019
 Senaatin apulaispuhemies julistautui Bolivian presidentiksi – Morales: Kavalin ja pahin vallankaappaus 13.11.2019
 Eronnut presidentti saapui Meksikoon – mellakoita Boliviassa  12.11.2019
 Aiheesta muualla:
 Nick Estes, The Guardian:  What the coup against Evo Morales means to indigenous people like me  14.11.2019
 Gabriel Hetland, The Guardian:  Many wanted Morales out. But what happened in Bolivia was a military coup  13.11.2019
 Der Spiegel:  Boliviens Interimspräsidentin Jeanine Áñez. Das Gegenteil von Morales  12.11.2019
 Max Fisher, The New York Times:  Bolivia Crisis Shows the Blurry Line Between Coup and Uprising  12.11.2019
 Alan MacLeod, Fair.Org:  The Bolivian Coup Is Not a Coup—Because US Wanted It to Happen  11.11.2019
 The New York Times:  Evo Morales Is Gone. Bolivia’s Problems Aren’t  11.11.2019
 Wall Street Journal:  A Democratic Breakout in Bolivia  11.11.2019 (maksumuurin takana)
 Eija Ranta, Politiikasta.fi:  Vaalikuohuntaa Boliviassa – Morales ei irrota vallan kahvasta  5.11.2019

Bolivia epävarman tulevaisuuden edessä – Oikeistokonservatiivit täyttämässä Evo Moralesin jättämää valtatyhjiötä


Summary: Kokosimme vinkit oikeaoppiseen kyykkyyn. Siihen tarvitaan lihasvoimaa, -venyvyyttä ja lihaksen sekä hermoston yhteistyötä.

Ylen  uutinen nuorten kyykkyongelmista  on herättänyt vilkasta keskustelua sosiaalisessa mediassa. Torstaina julkaistussa uutisessa kerrottiin, että kyykkyyn pääseminen ja kyykkyasennossa pysyminen on yleinen ongelma 2000-luvulla syntyneille.
 Esimerkiksi tuki- ja liikuntaelinsairauksiin erikoistunut naprapaatti  Petteri Koski  on huomannut, että liikunnan määrä ei selitä ongelmia. Koski kohtaa kyykkyongelmaisia nuoria viikoittain.
 Kaikki kyykkääminen hyödyllistä
 Uutinen innoitti ihmiset ympäri maata kokeilemaan, pääsevätkö he 90 asteen polvikulman muodostavaan kyykkyasentoon.
 Instagramissa supersuosittu taiteilija  Pieruperse  huomioi uutisen tekemällä aiheesta piirroksen.
 Taiteilija Pieruperse inspiroitui Ylen kyykky-uutisesta. Pieruperse
 Kyykkyjä voi tehdä monella eri tavalla. Fysioterapeutti  Antti Ruokosen  mukaan myös esimerkiksi vala- ja syväkyykky aiheuttavat monelle aikuisellekin ongelmia. Oikeaoppiseen kyykkyyn tarvitaan lihasvoimaa, -venyvyyttä ja lihaksen sekä hermoston yhteistyötä.
 Ruokonen muistuttaa, että kaikesta kyykkäämisestä on hyötyä, jos haluaa harjoitella 90 asteen kyykyn tekemistä.
 – Kyykkäämisen harjoittelu kannattaa aloittaa vaikka syväkyykyn tekemisestä.
 Ruokosen mukaan on kuitenkin hyvin yksilöllistä, millaisten harjoitusten tekeminen sopii kenellekin.
 Alla olevien neljän helpon liikkeen avulla voit parantaa kyykyssä tarvittavien nilkan, lonkan ja alaselän liikkuvuutta.
 1. Kyykyn avustava harjoitus
 Aseta kantapäiden alle koroke. Mitä suurempi koroke on, sitä helpompi liike on tehdä. Ota käsiin paino. Paino auttaa säilyttämään tasapainon. Jos liike tuntuu helpolta, voi korokkeen tai painon jättää pois.

 2. Nilkan koukistuksen lisääminen
 Aseta jalka tuolin päälle. Nojaa painoa jalan päälle. Ota kaksin käsin kiinni nilkasta. Koukista jalkaa ja työnnä sääriluuta jalkaterän suuntaisesti eteenpäin.

 3. Lonkan liikkuvuuden lisääminen
 Aseta pyyherulla lonkankoukistajan päälle. Koukista jalka ja ota tukeva ote polvesta. Vedä jalkaa niin lähelle rintaa kuin saat. Pidä jalkaa asennossa noin 10 sekuntia. Pidä toinen jalka suorana ja paina sitä lattiaa kohti.

 4. Selän kierto
 Asetu selinmakuulle. Levitä kädet sivuille ja pidä hartiat maassa. Kierrä jalka vartalon yli. Pyri saamaan varpaat lähelle lattiaa.
 Pyöristä lopuksi selkä. Voit myös hieman keinua edestakaisin ja puolelta toiselle.

 Videot: Kalle Purhonen / Yle

Kyykky-uutinen sai suomalaiset kyykkäämään ympäri maata – näillä 4 liikkeellä saat kyykkysi kuntoon


Summary: Viisi päivää jatkuneen postilakon solmut ovat alkaneet aueta.

Postilakon osapuolet kehuvat päivän neuvottelujen sujuneen rakentavassa hengessä. Neuvotteluja jatketaan päivän tauon jälkeen taas sunnuntaina.
 Silloin on tarkoitus olla koolla kello 14 alkaen.
 Valtakunnansovittelija  Vuokko Piekkala  kertoi antaneensa osapuolille lisää kotitehtäviä sunnuntaita varten. Mahdollisen sovintoesityksen antamisesta Piekkala ei vielä antanut vihjeitä.
 Myös Palvelualojen työnantajia edustavan Paltan puheenjohtaja  Tuomas Aarto  kuvasi päivän neuvotteluja rakentaviksi. Hänen mukaansa solmua on auottu torstaisen ehdotuksen pohjalta. Aarto ehdotti, että postilaisten siirrosta toisen työehtosopimuksen piiriin voitaisiin luopua.
 Myös postilaisia edustavan PAU:n puheenjohtaja  Heidi Nieminen  oli tyytyväinen päivän antiin. Nyt hän toivoo neuvotteluille rauhaa.
 Katso jutun kuvaa klikkaamalla mitä osapuolet kertoivat päivän neuvottelurupeaman jälkeen.
 Lue lisää:
 Postin työriidassa ei vielä jätetty sovintoesitystä – neuvottelut jatkuvat sunnuntaina

Postilakon osapuolet: Neuvotteluja käytiin rakentavassa hengessä


Summary: Suomi teki ulkomaalaislakiin vuonna 2016 muutoksen, joka saattoi johtaa irakilaismiehen käännytykseen ja lopulta  kuolemaan.

Suomi sai torstaina harvinaisen  kovasanaisen tuomion Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelta  (EIT).
 Suomi käännytti vuonna 2016 turvapaikkaa anoneen irakilaismiehen, joka tapettiin pian Irakiin paluun jälkeen. EIT totesi Suomen rikkoneen Euroopan ihmisoikeussopimusta, jonka mukaan valtion tulee turvata jokaisen oikeus elää.
 Tapaus on kolaus Suomen maineelle ihmisoikeuksia kunnioittavana maana, sanoo kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien professori  Martin Scheinin .
 – Ihminen menetti henkensä Suomen lainsäädännön ja viranomaisten toiminnan seurauksena. Ei se ilon aihe voi olla, hän sanoo.
 "Suomi yrittää selvitä pakolaissopimuksen noudattamisessa vähimmäistasolla"
 Turvapaikkahakemusten käsittelyssä on kyse harkinnasta, korostaa Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori  Martti Koskenniemi .
 Turvapaikanhakijan kertomus ei itsessään ole varma todiste siitä, tuleeko hakija kotimaahansa palatessaan kärsimään vai ei.
 – Kertomus antaa aineiston, jonka perusteella arvioidaan kuinka todennäköistä se on, Koskenniemi sanoo.
 Ali-nimisen irakilaismiehen pelolle oli vahvat perusteet: hän oli Irakissa ollessaan saanut tappouhkauksen ja joutunut kahdesti tappoyrityksen kohteeksi. Maahanmuuttovirasto piti näitä seikkoja tosiasioina.
 Professori Martti Koskenniemen mukaan Alin tapaus osoittaa, että turvapaikanhakijan riskejä arvioidessaan Maahanmuuttovirasto kallistuu herkästi kielteiseen päätökseen. Kalevi Rytkölä / Yle
 Koskenniemen mielestä Alin tapaus osoittaakin, että Maahanmuuttovirasto kallistuu riskiä arvioidessaan herkästi kielteiseen päätökseen.
 Scheinin on samaa mieltä.
 – Suomen tiukka linja suhteessa irakilaisiin ja afganistanilaisiin perustuu osittain siihen, että YK:n pakolaissopimuksen noudattamisessa yritetään selvitä vähimmäistasolla.
 Tiukka linja johtaa Scheininin mukaan käytännössä siihen, että suojelua annetaan herkemmin silloin, kun turvapaikanhakija kuuluu johonkin vaikeassa asemassa olevaan ryhmään, kuten vainottuun uskonnolliseen vähemmistöön. Kun vainon syy on henkilökohtaisempi, vaaraa ei oteta niin vakavasti.
 – Sanotaan, että riskejä on, mutta ne liittyvät Irakin huonoon turvallisuustilanteeseen eikä siihen, että henkilö kuuluu vainon kohteensa olevaan ryhmään.
 Ali oli korruptiota ja ihmisoikeusrikoksia tutkiva poliisi. Pakolaisneuvonnan johtava lakimies  Marjaana Laine  toteaa, että Alin vaarallisen ammatin ja väkivaltaisten kokemusten olisi ehdottomasti pitänyt riittää turvapaikan saamiseen.
 – Henkilö oli profiloitunut ammattinsa kautta ja oli näin ollen poliittisen mielipiteensä sekä tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisensa vuoksi vaarassa.
 Pakolaisneuvonnan johtava lakimies Marjaana Laine katsoo, että Alin vaarallisen ammatin ja väkivaltaisten kokemusten olisi ehdottomasti pitänyt riittää turvapaikan saamiseen. Mikko Koski / Yle
 Maahanmuuttovirasto on perustellut vaarallisissa ammateissa olevien kielteisiä päätöksiä esimerkiksi sillä, että he voivat jättää työnsä ja olla siten turvassa. Laineen mielestä perustelu ei ole pitävä.
 – Kun henkilö on profiloitunut ammattinsa tai toimintansa takia poliittisesti, ei ammatin harjoittamisen lopettamisella ole yleensä vaikutusta profiloitumisen ja sen aiheuttamaan vaaraan.
 Pakolaisneuvonta avusti Alin tytärtä, joka oli valittanut isänsä käännytyspäätöksestä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
 "Humanitaarinen suojelu olisi voinut pelastaa tämän henkilön"
 Professoreiden mielestä Maahanmuuttoviraston menettelytavat on otettava tarkasteluun.
 – Mikäli siellä on sellainen kirjoittamaton tai kirjoitettu sääntö, että epäselvässä tapauksessa annetaan mieluummin kielteinen kuin myönteinen päätös, se sääntö täytyy muuttaa, Koskenniemi sanoo.
 Scheinin toivoo Suomen peruvan lakimuutoksia, joilla se on heikentänyt turvapaikanhakijoiden mahdollisuuksia kansainväliselle suojelulle. Esimerkiksi huhtikuussa 2016 Suomi poisti ulkomaalaislaistaan säädöksen, jonka myötä turvapaikanhakijalle voitiin myöntää oleskelulupa  humanitaarisen suojelun  perusteella.
 Humanitaarista suojelua voitiin antaa silloin, jos turvapaikan edellytykset eivät täyttyneet, mutta hakija ei voinut palata kotimaahansa esimerkiksi siellä olevan aseellisen selkkauksen tai vaikean ihmisoikeustilanteen vuoksi.
 Scheinin arvelee, että ilman lakimuutosta Ali olisi voinut olla humanitaarista suojelua saaneiden joukossa.
 – Kyllä. Humanitaarinen suojelu olisi hyvinkin voinut pelastaa tämän henkilön.
 Lisää aiheesta:
 Sisäministeri Ohisalo ihmisoikeustuomioistuimen päätöksestä:  "Ihmisiä ei saa enää koskaan palauttaa kuolemanvaaraan"

Kansainvälisen oikeuden professorit: Suomi yrittää selvitä pakolaissopimuksen noudattamisessa vähimmäistasolla


Summary: Venäjän ja Ukrainan johtajien on määrä ratkoa Itä-Ukrainan konflktia Pariisissa 9. joulukuuta.

Ukrainan mukaan Ranskan presidentti  Emmanuel Macron  on vakuuttanut tukeaan Ukrainalle ennen joulukuussa järjestettävää huippukokousta Pariisissa.
 Ukrainan presidentti  Volodymyr Zelenskyi  ja Macron keskustelivat aiheesta tänään puhelimitse.
 Zelenskyin ja Venäjän presidentin  Vladimir Putinin  on määrä tavata ensimmäistä kertaa toisensa 9. joulukuuta järjestettävässä huippukokouksessa. Kokoukseen osallistuvat myös Ranskan ja Saksan johtajat. Kokouksen toivotaan avaavan tietä Itä-Ukrainan pitkittyneen aseellisen konfliktin lopettamiseksi.
 Ukrainan presidentin kansliasta kerrotaan, että presidentti Macronin on myös määrä vierailla Ukrainassa. Vierailun ajankohta ei ole selvillä.
 Ukraina ja Venäjän tukemat separatistit aloittivat viime viikonloppuna joukkojensa asteittaisen vetäytymisen Itä-Ukrainasta osana rauhansuunnitelmaa.
 Vuonna 2014 alkaneessa konfliktissa on kuollut yli 13 000 ihmistä.

Ukrainan ja Venäjän huippukokous pidetään joulukuussa Pariisissa – Ranska lupasi tukeaan Ukrainalle


Summary: Voitto varmisti Suomelle historian ensimmäisen kerran paikan jalkapallon miesten arvokisoihin.

Kansainväliset jalkapallo-ottelut ja -turnaukset

Huuhkajat ovat varmistaneet paikan jalkapallon EM-kilpailuihin. Historiallinen kisapaikka sai lopullisen sinetin, kun joukkue voitti selvin 3–0 lukemin Liechtensteinin Helsingissä Töölön jalkapallostadionilla.
 Ottelu oli koko ajan Huuhkajien hallussa, mutta pallo kaivettiin vastustajan maalista vasta 21. minuutilla. Avausosuman teki uransa ensimmäisen maaottelumaalin värkännyt  Jasse Tuominen .
 Sitä ennen  Glen Kamaran  jo viidennellä minuutilla tekemä maali hylättiin paitsiona.
 Ottelun ratkaissut maali syntyi 64. minuutilla, kun  Teemu Pukki  upotti rangaistuspotkun vasempaan alakulmaan. Pallo vietiin pilkulle, Liechtensteinin puolustuksen kaadettua  Pyry Soirin  rangaistusalueella.
 Teemu Pukki iski kirsikan kakkuun osuttuaan 75. minuutilla toistamiseen.
 Suomen hallintaa kuvaa se, että Liechtenstein sai pallon ensimmäisen kerran Suomen maalialueelle vasta puolen tunnin pelin jälkeen. Sekin yritys päättyi varmasti purettuun kulmapotkuun.
 Kesän 2020 EM-kilpailujen alkulohkot pelataan kahdessatoista eri maassa. Alkulohkot arvotaan marraskuun viimeisenä päivänä.
 Lue lisää  ottelun tapahtumista  Yle Urheilun  sivuilta.
 Sinivalkoista jalkapallohistoriaa! Huuhkajat liiteli EM-kisoihin
 3–0! Näin Huuhkajat namutteli EM-kisoihin!

Suomi EM-kilpailuihin – Liechtenstein jäi Huuhkajien jalkoihin


Summary: Kesällä 70 vuotta täyttäneellä kuvanveistäjällä on itselläänkin yhä yli parikymmenpäinen nautakarja.

Miina Äkkijyrkkä  ja kyytöt liittyvät monen mielessä yhteen, ja syystäkin. Karjakon koulutuksen saanut, nautoja kuvaavista teoksistaan tunnettu kuvanveistäjä on ollut 1980-luvulta lähtien aktiivisesti mukana yhden Suomen uhanalaisen alkuperäiskarjan, itäsuomenkarjan eli kyyttöjen kannan pelastamisessa.
 Alkuperäiskarjan puolesta puhuminen ei ole kadonnut vuosien aikana mihinkään, kertoo tänä vuonna 70 vuotta täyttänyt Äkkijyrkkä Puoli seitsemän -ohjelmassa. Äkkijyrkän mukaan nyt eletään mielenkiintoista aikaa.
 – Suomessa suunnitellaan maatalousoppilaitoksiin maisemalaidunnusprojekteja. Sille on tarjolla EU-rahaa ja nyt olisi hyvä aika elvyttää maisemalaidunnusta, kerätä tietoa siitä minkälaisia maisemalaidunnusalueita on, ja minkälainen karja olisi paras laidunnukseen. Esimerkiksi lampaat eivät pysty panemaan nurin ranteenpaksuista pajukkoa. Kyytöt olisivat kansallisestikin hyvä ratkaisu.
 Äkkijyrkkä uskoo naudan tulevaisuuteen
 Maitoa korvataan nykymaailmassa usein kasvipohjaisilla juomilla, ja naudanlihan maine on ilmastonmuutospaineissa kovilla. Äkkijyrkkä pysyy mielipiteissään jyrkkänä lehmien puolustajana.
 – Maito on hirvittävän tärkeä elintarvike, ja lihakin. Naudan tuotteet ovat aminohappokoostumukseltaan sellaista valkuaista, jota tarvitsevat hormonit – eli seksi, aivot – eli äly, ja hallitukset – eli valta. Eli ei lehmän historia tähän lopu, vaikka kuinka tiukoille se pantais, laukoo Äkkijyrkkä.
 Äkkijyrkällä itsellään on yhä kahdenkymmenviiden kyyttönaudan karja.
 – Lannan luonti sopii hyvin tähän taiteentekemisen väliin. Kuvanveisto kun on paljolti roudaamista, ja välillä maalaan, niin se on hyvää fyysistä työtä – paskan luonti.
 Katso Miina Äkkijyrkän koko haastattelu Areenasta

Kuvanveistäjä Miina Äkkijyrkkä jatkaa kyyttöjen asialla: "Ei lehmän historia tähän lopu, vaikka kuinka tiukoille se pantais!"


Summary: Vapaa-ajattelijoiden mukaan kirkon ja valtion tiivis suhde on myös ihmisoikeusongelma.

Kirkon ja valtion suhde nousee pintaan usein silloin kun kyse on koulusta: saako kevätjuhlassa laulaa suvivirttä tai joulujuhlan järjestää kirkossa?
 Vapaa-ajattelijain liittovaltuuston puheenjohtaja  Jape Lovén  sanoi  Sannikka&Ukkola :n haastattelussa, että tällaiset kohut ovat toissijaisia isojen kirkon ja valtion suhteeseen liittyvien asioiden rinnalla.
 – Isoin asia on hautaustoimen keskittäminen evankelisluterilaiselle seurakunnalle ja se, että valtio antaa sille budjetissaan rahoitusta.
 Budjettirahoituksen takia Lovénin mielestä pitäisi voida tarkemmin selvittää esimerkiksi se, mihin hautaamiseen tarkoitetut rahat menevät.
 Valtion ja kirkon suhde Suomessa on tiivis: evankelis-luterilaisella ja ortodoksisella kirkolla on muun muassa verotusoikeus ja kirkon työntekijät ovat valtion virkamiehiä.
 Kirkolla on vahva rooli koulun lisäksi muun muassa eduskunnassa ja puolustusvoimissa.
 Vapaa-ajattelijat haluaisivat purkaa tämän liiton. Liian tiivis suhde on Jape Lovénin mukaan myös ihmisoikeuskysymys. Suomalaisen kun täytyy monessa virallisessa yhteydessä kertoa, kuuluuko kirkkoon vai ei.
 – Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on jo useaan otteeseen todennut sen, että negatiivinen uskonnonvapaus on yhtä tärkeää kuin uskonnonvapaus. Negatiiviseen uskonnonvapauteen kuuluu, että yhteiskunta ei velvoita ketään ilmoittamaan katsantoaan tai vakaumustaan.
 Lovénin mukaan suomalaisessa yhteiskunnassa pitäisi tehdä aika isoja muutoksia, että voisimme tässä suhteessa kunnioittaa uskonnonvapauksia.
 Katso Jape Lovénin ja kristillisen Sana-lehden päätoimittajan Heli Karhumäen koko keskustelu valtion ja kirkon suhteesta Sannikka&Ukkola -ohjelmassa. Lähetyksessä myös Iltalehden politiikan toimituksen esimies Juha Ristamäki analysoi poliitikkojen valehtelutapauksia:

Vapaa-ajattelijat aloittaisivat kirkon ja valtion erottamisen hautaustoiminnasta: “Puhe joulukirkosta on toissijaista isojen asioiden rinnalla”


Summary: Sävellyskilpailuun tuli tänä vuonna ennätysmäärä sävellyksiä, 38 maasta yhteensä 283.

Italialainen  Andrea Portera  selviytyi Uuno Klami-sävellyskilvassa voittajaksi Kotkassa perjantai-iltana.
 Finaalissa oli mukana viisi kilpailijaa, Porteran lisäksi ranskalainen  Christopher Culpo , suomalainen  Pertti Jalava , suomalainen  Tomi Räisänen  ja italialainen  Roberto Sansuini .
 Culpo selvityi kisassa toiseksi ja Räisänen tuli kolmanneksi.
 Tuomariston puheenjohtaja  Kalevi Aho  piti kilpailun tasoa erittäin korkeana.
 Kilpailun voittaja sai 11 000 euron, toiseksi tullut 9 000 euron ja kolmas 7 000 euron suurisen palkinnon.
 Valtavan osanottajamäärän takia tuomaristo laati erillisen listan finaalin ulkopuolelle jääneistä hyvistä teoksista. Nyt oli vara valita, koska kilpailuun lähetettiin ennätysmäärä sävellyksiä, yhteensä 283. Osallistujia oli 38 maasta.
 Kilpailijoiden piti säveltää 15-30 minuuttia kestävä, pienellä sinfoniaorkesterilla esitettävä orkesteriteos. Lisäehtona oli, että soittajia piti olla vähintään kaksi, mutta lyömäsoittajia vain yksi.
 Finaalikonsertin voi kuunnella  Yle Areenan kautta .
 Lue lisää:
 Kaksi suomalaista kansainvälisen sävellyskilpailun finaaliin – kilpailusävellyksiä tuli ennätysmäärä

Andrea Porteralle Uuno Klami -sävellyskilpailun voitto


Summary: Liikenne on katkaistu Kauppatorin liepeillä. Poliisin mukaan juhlinta on ollut riehakasta.

Suomi pelaa ensi kesänä ensimmäistä kertaa jalkapallon EM-kisoissa voitettuaan perjantai-iltana Liechtensteinin 3-0. Jalkapallofanit intoutuivat juhlintaan muun muassa Helsingin Kauppatorilla.
 Mantan patsaalle kiipeäminen houkutti juhlijoita. Jouni Immonen / Yle
 Iloitseva kansanjoukko täytti Kansalaistorin. Jouni Immonen / Yle
 Juhlat olivat perjantai-iltana ennen kello yhtätoista täydessä käynnissä Kauppatorilla, jonne väkeä oli kertynyt runsaasti.
 Kädenpuristus Helsingissä Mantan patsaalla. Jouni Immonen / Yle
 Jalkapallofani kiipesi Mantan patsaalle Helsingissä. Jouni Immonen / Yle
 Poliisi kertoi liikenteen olevan poikki esimerkiksi Kauppatorin läheisellä Unioninkadulla.
 Liikenne jouduttiin katkaisemaan Kauppatorin liepeillä. Jouni Immonen / Yle
 Manta ja Huuhkajien kannattaja. Jouni Immonen / Yle
 Ilotulitus stadionin yllä nostatti tunnelmaa voiton ratkettua.
 Ilotulitus seurasi Huuhkajien voittoa. Jouni Immonen / Yle
 Poliisin arvion mukaan Huuhkajien Liechtenstein-kohtaamista seurasi Helsingin kansalaistorilla karkeasti arvioiden 5 000 ihmistä.
 – Suhteellisen rauhallisesti on mennyt. Kulkue meni hyvin rauhallisesti, Kansalaistorillakin aika hyvissä tunnelmissa oltiin ja näyttäisi nyt siltä, että juhlintakin on lähtenyt riehakkaasti mutta rauhallisesti liikkeelle, Helsingin poliisin tilannekeskuksesta kerrottiin.
 Huuhkajien kannattajia pelin alkaessa Kansalaistorilla. Jouni Immonen / Yle
 Kannattajat olivat varmoja Huuhkajien menestyksestä jo ennen pelin alkua. Jouni Immonen / Yle
 Huuhkajien kannattajat marssivat stadionille. Jouni Immonen / Yle
 Ennen illan ottelua Huuhkajille tsemppiä lähetti kannatuskulkue, jossa marssi noin 1 500 ihmistä.
 Kolea ilta ei estänyt Huuhkajien kannattajien intoa. Jouni Immonen / Yle
 Tampereella Keskustorille viritetyn näytön eteen kertyi parhaimmillaan lähes yhtä paljon ihmisiä kuin Helsingissä. Voitonjuhliin on levittäydytty pitkin kaupunkia. Myös Lounais-Suomen poliisista kerrotaan, että Turun illassa on runsaasti juhlakansaa liikkeellä.

Huuhkajien EM-paikka sai kansan liekkeihin – katso kuvat!


Summary: Uusi Venäjä -liikkeen ja venäläisen talouden instituutin johtaja oli arvostellut hallintoa monesti.

Ekonomisti 41-vuotias oppositiopoliitikko Nikita Isajev on löytynyt kuolleena junasta, kertoivat useat venäläismediat lauantaina.  Fontanka-uutissivuston  mukaan kuolemasta tehdään tutkimus, mutta tällä hetkellä ei epäillä rikosta.
 Ria Novostin  ja Fontakan mukaan miehen kuoleman aiheutti mahdollisesti sydämenpysähdys. Venäjän Kanava viisi oli kertonut lauantaina asiasta.
 Uusi Venäjä -liikkeen johtaja oli palaamassa työmatkalta Tambovista Moskovaan. Kuoleman vahvisti Isajevin kanssa matkalla ollut kollega Alina Žestovskaja  Interfaxin  mukaan. Hänen  Facebook -päivityksensä mukaan kuolema oli tullut yllätyksenä.
 Svobodnaja Pressa -sivuston  mukaan rautatieyhtiön tiedotus kertoi, että paikalle oli hälytetty ambulanssi Yzynovon asemalla, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä.
 Isajev on toiminut venäläisen talousinstituutin johtajana. Insituutin kerrotaan yrittävän selittää Venäjän taloutta kansankielisesti. Sen kerrotaan olevan suosittu keskustelun ylläpitäjä niin alueellisesti kuin kansainvälisestikin.
 Isajevin tiedetään kritisoineen muun muassa Venäjän hallintoa. Hän kirjoitti aiheesta esimerkiksi Svobodnaja Pressa -sivustolle.
 Meduzan  mukaan Isajevilla on ollut yhteyksiä venäläiseen sosiaalidemokraattiseen Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeseen.
 Isajev on uutissivuston mukaan kiertänyt alueilla puhumassa puolueen hyväksi ja häntä veikkailtiin jopa puolueen uudeksi johtajaksi kesällä. Oikeudenmukainen Venäjä -puolueella on edustajia duumassa ja aluehallinnossa.
 Suomessa asiasta on uutisoinut  Iltasanomat  ja  Iltalehti .

Venäjällä oppositiopoliitikko kuoli junamatkalla Moskovaan – kuolinsyynä oli ilmeisesti sairauskohtaus


Summary: Yksikään kunta ei huolinut Karjalasta evakuoituja psyykkisesti sairaita ihmisiä. Heidän kohtalonsa oli asua mielisairaalan pienessä huonessa jopa useita vuosikymmeniä.

Mustat hautakivet makaavat hylätyn näköisinä Lappeenrannassa Rauhan kylän hautausmaalla. Joistakin vain vaivoin näkee vainajan nimen, kun sammal on halunnut peittää nimikaiverruksen.
 Yhteensä heitä on noin 300. Vainajista viimeinen on kuollut syyskuussa 2016, ensimmäinen jo 1940-luvulla.
 Ainoallakaan haudalla ei ole kukkia. Yhden haudan edustalla on muovikynttilä, jonka liekki on jo aikoja sitten sammunut.
 – He eivät kerta kaikkiaan kiinnostaneet ketään, sanoo Rauhan sairaalan entinen ylilääkäri, psykiatri  Antti Henttonen .
 Muutama vuosi sitten sotasiirtolaiset saivat haustausmaalle muistokiven.  Mikko Savolainen / Yle
 Haudoissa makaavat sotasiirtolaiset, jotka talvisodan aikaan evakuoitiin rajan taakse jääneistä mielisairaaloista Rauhan mielisairaalaan.
 Sairaalasta tuli näiden ihmisten koti heidän loppuelämäkseen. Vaikka ihminen parantui, ei Rauhasta voinut lähteä. Yksikään kunta ei heitä asukkaakseen huolinut.
 Monille se tarkoitti 50 vuotta elämää sairaalassa – joillekin 60, jopa 70 vuotta.
 Sairaalassa 51 vuotta
 Eino Hänninen  on yksi rajan takaa Rauhaan tuoduista sotasiirtolaisista. Hän asui Rauhan mielisairaalassa 51 vuotta ja sai viimeisen leposijansa Rauhan hautausmaalta joulukuussa 1990. Hänen jälkeensä Rauhaan jäi vielä 35 sotasiirtolaista.
 Hänninen oli syntynyt vuonna 1912 Karjalassa Kivennavalla, lähellä Terijokea. Lapsuus oli tavallista nuoren miehen elämää, kunnes vuonna 1938 tapahtui käänne. Tapahtui onnettomuus, minkä seurauksena aivot vaurioituivat.
 – Hän alkoi pelätä ja joutui Kivennavan kunnalliskodin sairasosastolle. Kävimme äidin kanssa häntä siellä katsomassa, mutta ainoastaan luukun kautta saimme häntä katsoa, kertoo Eino Hännisen veli  Pauli Hänninen .
 Talvisodan alkaessa vuonna 1939 Karjalan mielisairaalat tyhjennettiin potilaista. Niin lähti myös Eino Hänninen. Hänet tuotiin hoidettavaksi Rauhan mielisairaalaan, joka sijaitsee Lappeenrannan Joutsenossa.
 Talvisodan aikana Rauhaan tuotiin hoidettavaksi myös sotilaita, joista osa oli sodassa uupuneita miehiä.  Mikko Savolainen / Yle
 Vuodet vierivät. Eino Hänninen alkoi kotiutua Rauhaan. Omaiset ajattelevat, että ehkä joskus 1950-luvulla Eino-veli olisi vielä voinut pärjätä jonkinlaisessa palveluasunnossa.
 Lopulta Rauhan sairaalasta tuli Eino Hännisen koti, kun poiskaan ei päässyt. Hän asui pienessä potilashuoneessa yhdessä potilastoverinsa kanssa.
 – Metsässä liikkuessaan Eino Hänninen kuunteli lintuja, syötti niitä ja jutteli niille. Eikka puhui intiaanipojista, kirahveista, karhuista, leijonista. Hänen rikas mielikuvituksensa ja tarinansa saivat ihmiset hyvälle tuulelle, kertoo osastonhoitaja  Aulis Myller .
 Kun sairaalassa oli lomatoivelista, kävi Eino Hänninen kirjoittamassa uskollisesti joka viikko siihen Terijoki.
 – Rajan muuttuminen ei Eikalle ihan täysin mennyt perille. Ehkä jonkinlainen käsitys oli, mutta hän ei uskonut sitä, kertoo Myller.
 Ei pääsyä pois
 Sisarukset kävivät toisinaan sairaalassa katsomassa Eino Hännistä. He pyysivät veljeään käymään kylässä tai edes lyhyelle autoajelulle, mutta Eino pysyi Rauhassa.
 – Ehkä Eino pelkäsi, että hänet viedään täältä pois, tuumi sisko  Taimi Vuorinen .
 Rauhan sairaalassa Eino Hänninen tottui arkirytmiin ja huolenpitoon. Itsestään hän ei ehkä enää olisi osannut huolta pitää, jos yksin olisi pitänyt asua.
 – Hänellä oli varmasti täällä huoleton elämä. Hänestä pidettiin huolta, sanoo Vuorinen.
 Valtio kustansi sotasiirtolaisten elämän ja hautajaiset. Vain paria lukuunottamatta kaikilla on samanlainen hautakivi.  Mikko Savolainen / Yle
 Vaikka Eino Hänninen olisikin halunnut muuttaa omaan kotiin, ei se olisi onnistunut. Yksikään kunta ei olisi ottanut häntä asukkaakseen. Mutta tuskin Eino olisi lähtenyt. Näin ainakin omaiset ajattelivat.
 – Kyllä me olimme sitä mieltä, että hänen mielestään tämä oli koti, sanovat siskot Taimi Vuorinen ja  Eevi Veirama .
 Paljon tuttuja
 Hento lumikerros on peittänyt hautakivet Rauhan hautausmaalla. Sairaalan entinen mielenterveyshoitaja  Matti Hjerppe  on saapunut katsomaan vanhan työpaikkansa Rauhan sairaalan maisemia.
 Matti Hjerppe tuli Rauhaan vuonna 1961 ja oli täällä töissä eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1997 saakka.
 Tarvitaan pieni pyyhkäisy kädellä, jotta lumi saadaan hautakivien päältä pois. Tutut palaavat mieleen.
 – Kalervon minä muistan hyvin. Tässä on Esteri. Eerikki oli sellainen askartelumies, luettelee Hjerppe.
 Potilashuoneissa ei yksityisyyttä ollut. Kuva Rauhan sairaalan päärakennuksesta noin 1930-luvulta.  Lappeenrannan museot
 Hautakivistä päätellen useat ovat kuolleet jo 1940-luvulla. Pitkät rivit 1950-, 1960-, ja 1970-luvuilla kuolleita.
 Vuonna 1969 kuolleen Heikin haudalla ei ole käynyt pitkään aikaan kukaan. Sammal on saanut hautakivestä otteen. Muutama kivi on peittynyt kokonaan koristepensaiden alle.
 – Eemeli on siinä. Oiva on siinä myös, sanoo Matti Hjerppe ja jatkaa Eino Hännisen haudan etsimistä.
 Aivan hautausmaan laudassa on villiintynyt koristepensas. Sen oksat ovat levinneet ja peittäneet alleen hautakiven.
 Vihdoin tulee löytö.
 Oksia nostamalla huomaa, että etsimämme hauta on tässä. Eino Hänninen. Syntynyt 6.10.1912. Kuollut 23.11.1990.
 Selvästikään kukaan ei ole vuosiin häntä kaivannut.
 Evakuointi Rauhan sairaalaan
 Rauhan piirimielisairaala aloitti toimintansa Joutsenossa vuonna 1926. Se oli koko silloisen Viipurin läänin päämielisairaala, jonka omistivat läänin 56 kuntaa.
 Nykyisen Suomen maakunnista Etelä-Karjala ja Kymenlaakso kuuluivat silloiseen Viipurin lääniin.
 Psyykkisesti sairaita oli Rauhan lisäksi hoidettavina myös kuntien pienemmissä mielisairaaloissa ja erilaisissa hoitolaitoksissa.
 Kun Suomi talvisodassa joutui luovuttamaan alueitaan Neuvostoliitolle, oli luonnollista, että Karjalan sairaaloiden potilaat evakuoitiin Rauhan mielisairaalaan. Suuri osa heistä oli ollut hoidettavana Viipurissa sijainneessa Papulan sairaalassa.
 Rauhan sairaalan kahvikuppi oli esillä viime kesänä Lappeenrannassa olleessa Tunnemuseo-näyttelyssä.  Mikko Savolainen/Yle
 Heti talvisodan päättymisen jälkeen päätettiin, että Rauhan mielisairaalasta tulee pysyvä hoitopaikka potilaille, jotka alueluovutuksissa menettivät kotikuntansa Neuvostoliitolle. Valtio lupasi kustantaa heidän hoitonsa niin kauan, kuin he sairaalassa ovat.
 Siitä hetkestä alkoi näiden sotasiirtolaisten tarina. Heidän, jotka jäivät loppuelämäkseen Rauhaan.
 Kunniavelka hoitaa loppuun
 Psykiatri Antti Henttonen oli lääkärinä Rauhan sairaalassa jo 1970-luvulla ja ylilääkärinä 1990-luvulla. Nykyisin hän on psykiatrian ylilääkärinä Imatralla.
 Henttosen aikaan 1990-luvulla rajan takaa tulleista noin 300 sotasiirtolaispotilaasta elossa oli enää parisenkymmentä.
 Rajan taakse jääneiltä alueilta tulleita potilaita hoidettiin aluksi kuin muitakin. Kun oli käynyt selväksi, että he ovat sairaalassa lopun ikäänsä, haluttiin heille tarjota sairaalassa mahdollisimman hyvä loppuelämä.
 – Oli kunniavelka huolehtia näistä ihmisistä, jotka rajan takaa joutuivat siirtymään sairaaloihin rajan tälle puolelle. Kyllä se kunniavelka loppuvaiheessa oli sitä, että yritettiin hoitaa mahdollisimman inhimillisesti loppuun saakka, kun heidät kerran oli teljetty sairaalaan, sanoo ylilääkäri Antti Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttosen mukaan vaatii kovaa sopeutumista, jos mielisairaalassa vuosikausia asuu.  Kalle Purhonen/Yle
 Vaikka potilas olisi parantunut, ei hän päässyt muuttamaan sairaalasta. Sama kohtalo oli, vaikka potilas olisi kuntoutunut niin, että olisi pärjännyt yksin esimerkiksi kotihoidon turvin.
 Vielä 1950- ja 1960-luvuilla osa potilaista olisi heidän kuntonsa ja tervehtymisensä perusteella voinut muuttaa omaan kotiin, mutta se ei käynyt. Silloisen lain mukaan laitokseen tuotu potilas voitiin palauttaa vain siihen kuntaan, josta hän oli hoitolaitokseen saapunut. Kotikunta oli kuitenkin rajan takana.
 – Kun ei ollut kotikuntaa, ei voinut kotiuttaa. Yksikään kunta ei halunnut ottaa heitä, kertoo Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttosen mukaan todellinen syy oli se, että kunnat olisivat joutuneet maksumiehiksi, jos potilas olisikin sairastunut uudelleen.
 Pienikin koti olisi parempi
 Valtio oli sitoutunut maksamaan sotasiirtolaisten hoidon Rauhassa. Jos potilas olisi tullut joksikin aikaa kunnan asukkaaksi ja sitten jälleen sairastunut, ei valtio enää olisi kustannuksia maksanut, vaan ne olisivat menneet kunnan kukkarosta.
 – Kyllähän se merkitsi näille ihmiselle heidän henkilökohtaisen elämän henkilökohtaisuuden menettämistä. He olivat mielisairaalan asukkeja, sanoo Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttonen muistuttaa, että päätökset tehtiin silloisen käsityksen ja ajattelutavan mukaan. Nykyään hoitotapa olisi toinen, kun isojen mielisairaalayksiköiden aika on ohi.
 – Nykyajassa katsottuna olisi parempi, että olisi ollut oma koti – edes pienikin, sanoo Antti Henttonen.
 Hoitajia Rauhan sairaalan päärakennuksen taukohuoneessa. Äärimmäisena väsemmalla Matti Hjerppe. Ikkunasta pilkottaa Eino Hännisen huoneen ikkuna.  Matti Hjerppe
 1980-luvulle tultaessa sotasiirtolaiset olivat asuneet Rauhassa jo niin kauan, että heidän kotiuttaminen ei olisi ollut järkevää. Potilaat elivät säännöllisessä vuorokausirytmissä: ruoka tuli ajallaan, asiat hoidettiin heidän puolestaan ja ohjelmaa sekä tekemistä oli riittämiin.
 Einon huonetta ei ole
 Kiiltävät kylpylän lasiseinät kimaltavat silmään. Vuonna 2000 lakkautetun Rauhan sairaalan jylhä hallintorakennus on muuttunut Holiday Club Saimaa -kylpyläksi. Isosta seinästä pullistaa ulkoilmaan vesiliukumäki.
 Kylpylärakennuksen takana on entinen Rauhan sairaalan päärakennus, joka nyt on kylpylän hotellina. Sen vieressä hieman pienempi rakennus, jonka kyljessä lukee kauniilla kirjaimilla Paviljonki.
 – Tämä oli silloin osasto 5, kertoo Rauhan sairaalassa mielenterveyshoitajana ollut Matti Hjerppe.
 Hjerppe osoittaa toisen kerroksen ikkunaa.
 – Tuossa huoneessa Eino asui. Yhdessä huoneessa asui aina kaksi asukasta.
 Eino Hännisen huone oli nykyisen Paviljonki-rakennuksen toisessa kerroksessa. Ikkuna on etualalla vasemmalla. Mikko Savolainen / Yle
 Jykevät raput johdattavat toiseen kerrokseen. Rauhassa 51 vuotta asuneen Eino Hännisen huonetta ei enää ole. Ikkunan kohdalla on hotellin pieni olotila. Viereiset huoneet on remontoitu sviiteiksi.
 – Eino oli tuttu mies. Oli aikamoinen persoona, jolla oli monenlaisia omia sanontoja. Auttoi aina sairaala-apulaisia, muistelee Hjerppe.
 Matti Hjerppe kertoo, miten monet potilaat olivat apuna sairaalan arjessa. Se toimi samalla ikään kuin terapiana potilaille, kun oli sopivaa tekemistä. Potilaat saivat työstä myös pienen korvauksen.
 – 15 000 kuutiota tuli satamaan halkoja. Siihen aikaan oli vielä puulämmitys. Potilaat mättivät kaikki korkeat puupinot laivasta säilöön.
 Eino Hännisen huone oli tämän ikkunan kohdalla.  Mikko Savolainen / Yle
 1970-luvulla sairaalalla oli oma navetta ja isot pellot. Käsityöverstaissa tehtiin metalli- ja puutöitä.
 Kun Matti Hjerppe tuli rauhaan töihin, olivat sotasiirtolaiset olleet Rauhassa jo yli 20 vuotta.
 Matti Hjerppe uskoo, että se oli jo niin pitkä aika, etteivät sotasiirtolaiset olisi omillaan enää pärjänneet. He olivat tottuneet olemaan Rauhan sairaalassa.
 – Se olisi ollut kauheaa, jos he olisivat joutuneet lähtemään täältä jonnekin muualle.
 Matti Hjerppeä naurattaa, kun katsoo millaisiksi sviitteiksi entiset potilashuoneet on remontoitu.  Mikko Savolainen / Yle
 Ajan henki
 Useat 1900-luvun alkupuolella perustetut isot mielisairaalat oli jo alkujaan rakennettu kauas asutuskeskuksista luonnon helmaan. Siellä sairaat saivat sairastaa omissa oloissaan.
 Noin 300 sotasiirtolaisen jääminen lopuksi iäksi Rauhan sairaalaan ja se, ettei mikään kunta heitä huolinut, oli omalla tavallaan ajan henki. Nykysilmin asia näkyy toisin.
 – Tavallaan siinä on ollut kyse liikkumisvapauden rajoittamisesta. joka nykyään on turvattu perustuslaissa, kertoo Itä-Suomen yliopiston sosiaalioikeuden professori  Toomas Kotkas .
 Kotkas tosin muistuttaa, että siihen aikaan asiaa ei nähty liikkumisvapauden rajoittamisena. Tilanne muuttui vasta vuonna 1995, jolloin toteutetun perusoikeusuudistuksen myötä yksilöiden perus- ja ihmisoikeuksiin alettiin kiinnittää enemmän huomiota.
 Eräs Rauhan sairaalan potilas reki Rukoilevan enkelin, joka muutama vuosi sitten tuotiin Rauhan sairaalan pihamaalta Rauhan hautausmaalle.  Mikko Savolainen / Yle
 Kotkaksen mukaan aiemmin lainsäädännössä katsottiin, että esimerkiksi hoitoa tarvitseva henkilö ei voi vapaasti valita kotikuntaansa. Silloinhan kustannukset olisivat tulleet uuden kotikunnan maksettaviksi.
 – Ymmärrän, että 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla tätä järjestelyä ei ole nähty problemaattisena. On jälkiviisastelua lähteä sitä jälkeenpäin tuomitsemaan, koska yksilönoikeuksia korostava ajattelu ei silloin sotien jälkeen ollut niin vahvaa kuin nykyään.
 Kotkas kertoo, että kotikuntakäytäntö muuttui  vasta vuonna 2011 . Sen jälkeen esimerkiksi vanhainkodissa asunut henkilö on voinut vaihtaa kotikuntaansa ja muuttaa vaikka lähemmäksi omaisiaan.
 Nyky-Suomessa sotasiirtolaisten kohtalo ei siis enää onnistuisi, kun kotikunnan voi valita vapaasti.
 – Jos laitoshuollon tarve lakkaa ja mikään kunta ei ottaisi vastaan, se olisi perusoikeuksien ja perustuslain turvaaman liikkumisvapauden vastaista, kertoo sosiaalioikeuden professori Toomas Kotkas.
 Rauhan sairaala lakkautettiin Joutsenossa vuonna 2000. Silloin vielä elossa olleet muutamat sotasiirtolaiset siirtyivät Rauhasta Lappeenrannan keskussairaalan somaattiselle osastolle, jossa heillä oli oma pääty. Viimeinen sotasiirtolainen kuoli vuonna 2016.
 Vaikka Rauhan sairaala oli alueellaan merkittävä hoitolaitos ja työyhteisö, on sen historiasta on kirjoitettu muistoja ja historiaa hyvin niukasti. Viime kesänä sairaalan arki nousi uudelleen esiin, kun Lappeenrannassa ja Helsingissä oli  Tunnemuseo-näyttely , joka kertoi laajasti  Rauhan sairaalan  menneisyydestä.
 Eino Hännisen viimeinen matka
 Saattoväki hiljentyy 4.12.1990 Rauhan sairaalassa Eino Hännisen muistoksi.
 Osastolla Eino Hänninen muistetaan hyväntahtoisena jutustelijana, joka usein loi myönteisen ilmapiirin ympärilleen. Usein hän lämmitti rantasaunaa. Syksyisin istui omenapuiden ja marjapensaiden luona huolehtimassa, että syksyn sato tuli kerättyä talteen.
 Tilaisuudessa puhunut osastonhoitaja Aulis Myller kertoo muistopuheessaan, miten Eino Hänninen oli sotasiirtolainen elämänsä loppuun saakka. Hän oli pakolainen omassa maassaan, itsenäisessä Suomen valtiossa.
 – Voidaan sanoa, että hän sai turvapaikan Rauhan sairaalasta. Turvapaikkaoikeus oli niin luja, ettei hänellä ollut käytännön mahdollisuutta irrottautua siitä.
 Eino Hännisen hauta löytyi koristepuun oksien alta.  Mikko Savolainen / Yle
 Puusepän verstaan väki on kaivanut haudan, jonne Eino Hänninen lasketaan. Hänen jälkeensä Rauhaan jäi vielä 34 sotasiirtolaista.
 Osastonhoitaja Aulis Myller päättää muistopuheen. Näin itsenäisyyspäivän lähestyessä hän kertoo, miten kalliin hinnan sotasiirtolaiset ovat elämästään joutuneet maksamaan.
 – Moni menetti terveytensä, menetti kotinsa Karjalassa ja normaalin kotipaikkaoikeuden loppuelämäkseen. Silti, ja ehkä juuri sen takia, he eivät ole vaatineet elämältään ja elämisen olosuhteiltaan kovinkaan paljoa. He ovat vähään tyytyväisiä, kuten Eikka oli tyytyväinen. Ja kuoli hiljaa pois.
 Artikkelin yhtenä lähteenä on käytetty Kaarina Alasen vuonna 1991 valmistunutta radiodokumenttia Sodan pitkät varjot, joka kertoo Rauhan sairaalan sotasiirtolaisista.

Sadat ihmiset unohdettiin mielisairaalaan, josta ei päässyt pois edes paranemalla – Eino Hänninen asui siellä yli 50 vuotta ja kirjoitti joka viikko haluavansa takaisin kotiseudulleen


Summary: Andersson paimentaisi yrityksiä ilmastoystävällisempään suuntaan, sekä esittää autoilijoille korvausta autojen muuntamiseksi vähäpäästöisemmiksi.

Vasemmistoliitto nimeää verotuksen ratkaisuksi niin hoiva- ja tuloerojen tasaamiseen kuin ilmastonmuutoken torjumiseen ja hiilineutraaliuteen siirtymiseksi.
 Puheenjohtaja  Li Andersson  hyökkäsi linjapuheessaan jälleen yksityistä hoivabisnestä vastaan, ja nosti niiden veroratkaisut osasyyllisiksi vanhusten hoivapalveluiden huonoon jamaan.
 – Skandaalin keskiöön joutunut Esperi Care on loistava esimerkki siitä, miten hoivabisnes toimii. Sama yhtiö, joka epäonnistuu huolehtimaan hoivan laadusta ja riittävästä hoitajamäärästä, ei ole kolmen viime vuoden aikana maksanut senttiäkään yhteisöveroa Suomeen.
 Andersson on arvostellut pörssiin listaamattomien yritysten osinkotuloverotuksen huojennuksia. Rinteen hallituksen ohjelmaan on kirjattu, ettei yritysten verotusta kiristetä.
 Satasia tai tonneja autojen muuntamiseen vähäpäästöisiksi
 Andersson lisäisi vähäpäästöisten autojen käyttöä nostamalla "muuntotukea" eli konvertointitukea niille, jotka muuntavat polttomoottoriautonsa biopolttoaineita käyttäviksi.
 – Yksi ratkaisu siirtymän vauhdittamiseksi voisi olla esimerkiksi se, että yhden vuoden ajan valtio maksaisi biokaasukonvertoinnin lähes kokonaan kaikille halukkaille.
 – Bioetanoli- ja biokaasukonvertoinnin tukeminen on järkevä ja kustannustehokas tapa tukea pienituloisia ilmastotyössä, Andersson sanoi.
 Biokaasuautoksi muuntamisen arvioidaan puolueesta maksavan 2000 - 4000 euroa, ja etanolikonversion 300 euroa. Lisäksi hintaan tulee työn kustannukset.
 Valtion tulisi Anderssonin mukaan myös osallistua tankkausinfran rakentamiseen eli lisätä biokaasun tankkauspisteitä ympäri maata.
 Yritystuet ympäristöystävällisille firmoille
 Yritystukia Andersson ohjaisi niille yrityksille, jota muuttavat toimintaansa ympäristöystävällisemmäksi.
 – On fiksumpaa ohjata yritystukia siihen suuntaan, että ne kannustavat yrityksiä päivittämään liiketoimintamallinsa kestäviksi sen sijaan, että ilmastokriisin torjunta tekisi liiketoiminnasta mahdotonta.
 Anderssonin mukaan ilmastonmuutoksen vastaiset toimet ja ihmisten toimeentulon parantaminen eivät ole toisilleen ristiriitaisia asioita. Ranskan keltaliivien kapinointi on hänen mukaansa esimerkki, mitä tällaisesta vastakkainasettelusta voi seurata.
 – Ilmastokriisiä ei maksateta tämän maan pienituloisilla, Andersson vetosi.
 Pienituloiset ja teollisuuden työntekijätk halutaan mukaan ilmastotalkoisiin.
 – Me emme halua tehtaita pois Suomesta, vaan haluamme tehdä esimerkiksi Raahen terästehtaasta hiilineutraalin.
 Andersson väläyttää julkisen liikenteen lipun hintojen madaltamista.
 – Jos haluamme ihmisten käyttävän joukkoliikennettä nykyistä enemmän, sen pitää näkyä matalampina lippujen hintoina ja parempana palvelutasona.
 Sunnuntai on vasemmistoliiton kolmipäiväisen puoluekokouksen päätöspäivä. Kokous pidettiin Kuopiossa.

Vasemmistoliiton Andersson ehdottaa autoilijoille tukea biokaasuun tai bioetanoliin siirtymiseksi – moitti taas yksityisiä hoivayhtiöitä veronkierrosta


Summary: Alusten mahdollisella luovutuksella Venäjä pyrkinee rakentamaan luottamusta ennen joulukuuksi suunniteltua huippukokousta, missä Venäjän ja Ukrainan presidentit kohtaavat ensimmäistä kertaa.

Venäläisalukset hinaavat parhaillaan Kertšinsalmella kolmea Ukrainan laivaston alusta kohti Mustaamerta, missä ne mahdollisesti luovutetaan takaisin Ukrainalle, kertoo uutistoimisto Reuters.
 Venäjä otti viime vuoden marraskuussa kiinni Kertšinsalmella kolme ukrainalaisalusta ja pidätti alusten miehistön. Venäjän mukaan alukset rikkoivat maiden välistä aluevesirajaa kiistellyn Krimin niemimaan edustalla. Selkkauksessa loukkaantui useita ukrainalaisia. Venäjä luovutti syyskuussa vangitsemansa ukrainalaiset osana maiden välistä vankienvaihtoa.
 Alusten mahdollisella luovutuksella Venäjä pyrkinee rakentamaan luottamusta ennen joulukuuksi suunniteltua huippukokousta Pariisissa. Kokouksessa Venäjän presidentin  Vladimir Putinin  ja Ukrainan presidentin  Volodymyr Zelenskiyn  on määrä neuvotella Itä-Ukrainan konfliktin rauhanomaisesta ratkaisusta. Kokoukseen osallistuvat myös Ranskan presidentti  Emmanuel Macron  sekä Saksan liittokansleri  Angela Merkel .
 Venäjän tukemat Itä-Ukrainan separatistit ja Ukrainan joukot aloittivat viime viikonloppuna asteittaisen vetäytymisensä Itä-Ukrainasta.
 Yli viisi vuotta kestäneessä Itä-Ukrainan konfliktissa on kuollut yli 13 000 ihmistä.
 Lue myös:
 Ukrainan ja Venäjän huippukokous pidetään joulukuussa Pariisissa – Ranska lupasi tukeaan Ukrainalle

Reuters: Venäjän odotetaan luovuttavan viime vuonna haltuun ottamansa Ukrainan laivaston alukset


Summary: Liitto on valmis kertomaan tarvittaessa edelleen uusista tukitoimista alkuviikon aikana.

Auto- ja kuljetusalan työntekijäliitto (AKT)

Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK

Auto- ja kuljetusalan työntekijäliitto AKT laajentaa yhä tukeaan Posti- ja logistiikka-alan unionin (PAU) työtaistelulle. AKT ilmoitti sunnuntaina uusista ylityö- ja työvuorojen vaihtokielloista.  Se oli kertonut vastaavista jo aiemmin lauantaina .
 – Lauantaina ilmoitettiin niin sanotusti kumipyöräpuolen ylityö- ja vuoronvaihtokielto, eli esimerkiksi kuorma- ja linja-autojen osalta. Nyt päätettiin laajentaa sitä koskemaan satamia, terminaaleja ja huolinta-alaa sekä niihin läheisesti liittyviä toimintoja, AKT:n puheenjohtaja  Marko Piirainen  selventää STT:lle.
 Uudet kiellot alkavat keskiviikkona ja jatkuvat 8. joulukuuta asti, ellei Postin työkiistassa saada sitä ennen ratkaisua. Sen myötä ylityö- ja vuoronvaihtokiellossa on yli 40 000 työntekijää, mikä on lähes AKT:n koko jäsenistö, Piirainen sanoo.
 – Taksikuskit ja liikenneopettajat ovat ulkopuolella. Olemme halunneet rajata pois ne alat, jotka eivät käytännössä osallistu tavaroiden käsittelyyn tai lähettämiseen.
 Valmius yhä uusiin tukitoimiin
 Mikäli Postin työehtosopimuksia koskevissa neuvotteluissa ei saada ratkaisua alkuviikon aikana, liitto on valmis laajentamaan tukitoimiaan edelleen.
 Postilakon osapuolet tapaavat tänään iltapäivällä valtakunnansovittelijan luona Helsingissä. Kello 14 alkavia neuvotteluja on varauduttu jatkamaan tarvittaessa myöhään.
 PAU ja Palvelualojen työnantajat Palta olivat viimeksi valtakunnansovittelija Vuokko Piekkalan luona perjantaina. Tuolloin Piekkala ei antanut sovintoehdotusta kiistaan.
 AKT on ilmoittanut tukitoimistaan tipoittain. Eilen ilmoitetut ylityö- ja vuoronvaihtokiellot astuvat voimaan tiistaina.
 Liitto on aiemmin ilmoittanut, että sen jäsenet tulevat olemaan tukilakossa Posti Kuljetuksessa maanantaista alkaen sekä pidättäytymään myös muilla työpaikoilla Postin lähetysten käsittelystä.
 AKT:n kaikki tukitoimet ovat voimassa 8. joulukuuta asti, johon myös PAUn oma lakko kestää.
 Lue lisää :
 AKT aikoo laajentaa tukitoimiaan PAUlle, jos postilakkoon ei saada sopua
 Postilakon osapuolet jatkavat tänään neuvotteluja

AKT laajentaa tukitoimiaan Postin työkiistassa lisää ja lisää – ylityö- ja vuoronvaihtokielto tulevatkin koskemaan lähes kaikkia liiton työntekijöitä


Summary: Ihmisoikeusjärjestöt ovat syyttäneet veljeksiä sotarikoksista.

Sri Lankassa entinen puolustusministeri ja aiemman presidentin pikkuveli  Gotabhaya Rajapaksa , 70, on julistautunut eilen pidettyjen presidentinvaalien voittajaksi. Toinen ennakkosuosikki  Sajith Premadasa  on uutistoimisto AFP:n mukaan tunnustanut häviönsä. Vaaleissa oli yhteensä 35 ehdokasta.
 Premadasa oli maan valtapuolueen ehdokas.
 – On minulle etuoikeus kunnioittaa äänestäjien päätöstä ja onnitella herra Rajapaksaa hänen tultuaan valituksi Sri Lankan seitsemänneksi presidentiksi, Premadasa sanoi.
 Rajapaksan tiedottaja arvioi voittajan ääniosuuden nousevan noin 54 prosenttiin.
 Gotabhaya Rajapaksan veli  Mahinda Rajapaksa  toimi Sri Lankan presidenttinä vuosina 2005–2015. Ihmisoikeusjärjestöt ovat syyttäneet veljeksiä sotarikoksista Sri Lankan liki 40-vuotisen sisällissodan loppuvaiheessa.
 Sri Lankan muslimivähemmistö on pelännyt, että Rajapaksan voitto ajaisi heidät entistä ahtaammalle. Muslimit ovat joutuneet kostohyökkäysten kohteeksi sen jälkeen, kun ääri-islamistiset terroristit tappoivat yli 250 ihmistä muun muassa hotelleissa ja kirkoissa pääsiäissunnuntaina
 Presidentinvaalien äänestykseen kerrottiin sujuneen lauantaina pääosin rauhallisesti. Vakavin välikohtaus nähtiin saarivaltion luoteisosassa, missä äänestäjiä kuljettaneita linja-autoja joutui väijytykseen.
 Lue myös:
 Sri Lankan presidentinvaalit: Muslimeja kuljettaneet vaalibussit joutuivat hyökkäyksen kohteeksi
 Kirkkoihin tehtyihin terrori-iskuihin löytyi yllättäen uusi "syyllinen" Sri Lankassa – Presidentti: Tekijöinä kansainväliset huumekauppiaat
 Terrori-iskut karkottivat turistit Sri Lankasta – saarivaltion piti olla tämän vuoden hittikohde

Aiemman presidentin pikkuveli julistautui presidentinvaalien voittajaksi Sri Lankassa


Summary: Tuore toisen kauden puheenjohtaja Li Andersson pitää puheensa Kuopion puoluekokouksessa sunnuntaina.

Kuopiossa toiselle kaudelleen valittu vasemmistoliiton puheenjohtaja  Li Andersson  pitää sunnuntaina linjapuheensa.
 Häneltä odotetaan linjauksia, miten puolue saa kannatuksensa nousemaan kymmeneen prosenttiin. Teollisuuspaikkakunnilla taas vaaditaan, että puolueen johto näkyisi nykyistä enemmän myös maakunnissa.
 Andersson itse sanoi lauantaina, että puolueen on saatava hallituksessa aikaan konkreettisia tekoja. Niistä keskeisimpien joukkooon hän nosti Kuopiossa työllisyyden parantamisen ja hiilineutraaliustavoitteihin pääsemisen.
 Yle lähettää puheen suorana noin kello 14.30 alkaen. Puoluekokouksen tapahtumia päivitetään tähän juttuun.
 Lauantaina Kuopion puoluekokouksessa valittiin muun muassa varapuheenjohtajat – ensimmäinen varapuheenjohtaja on kansanedustaja  Jussi Saramo , toinen kaupunginvaltuutettu  Minna Minkkinen  sekä kolmas varapuheenjohtaja pääluottamusmies  Jouni Jussinniemi .
 Puoluesihteeriksi valittiin vasemmistoliiton järjestö- ja kunnallissihteeri  Mikko Koikkalainen .

Miten vasemmistoliitto jatkaa tästä eteenpäin? – Katso vastavalitun Li Anderssonin linjapuhe suorana 14.30


Summary: Kulttuurivieras, queerfeministi Emilia Kokko pitää sukupuolta käsittämättömänä esityksenä, ja haluaa heittää hyvästit institutionaaliselle syrjinnälle.

Vantaan perukoilla, lentoaseman takamailla on kappale kummallista joutomaata.
 Risukkoisen umpikujan varrella lahoaa pystyyn sodanjälkeinen puutalo, toisella puolen tietä on 1980-luvulle unohtunut toimistorakennus ja läjä patinoituneita roskalavoja.
 Taustalla humisee Tuusulanväylä. Lähin pysäkki on nimeltään Ilmakehä.
 Umpikujan päässä on valtava liiketila, jonka seinät ovat melkein pelkkää ikkunaa. Sinne on aikoinaan asennettu valkoiset loisteputket, joiden tarkoitus on ollut saada uudet autot kiiltämään houkuttelevasti.
 Nyt entinen autokauppa on yhtä esitystaitelijaa lukuunottamatta tyhjä.
 Siellä syntyy teos, joka yhdistää kokeellista runoa, valoa, ääntä ja savua; teos, joka puhuu sellaisesta, mille ei oikein ole sanoja.
 How to host something as a cloudissa Emilia Kokon läheinen työpari on ollut äänisuunnittelija Markus Lindén. Kuva esityksestä. Tani Simberg / Baltic Circle
 Muunsukupuolinen näyttelijä  Emilia Kokko  hakeutuu mielellään tekemään taidettaan tällaisiin paikkoihin: outoihin, hylättyihin ja epämääräisiin.
 Sellaiset paikat tukevat hänen esitystensä teemoja, joita on vaikea pukea sanoiksi. Kokon esitykset käsittelevät hauraita rakenteita maailmassa, joka perustuu suorille teille, onnistumisen eetokselle ja selkeille monumenteille, täsmällisille elämänvalinnoille.
 Maailma perustuu asioille, joille voi antaa nimen, ja joita voi luokitella. Kokkoa kiinnostaa se, mikä pakenee määritelmiä, ja saakin jäädä epämääräiseksi.
 – Kovat rakenteet on sellaisia, joissa pitää olla tietynlainen, joissa pitää onnistua – kuten vaikka jonkin sukupuolen esittämisessä. Hauraat rakenteet ovat sellaisia, joissa saa olla rikki ja joissa pätevät erilaiset lait, tai oikeastaan vapaus.
 - Moni queerhenkilö on useista rakenteellisista syistä johtuen köyhä. Jos heterot tekevät queertapahtuman, johon vähemmistöllä ei ole varaa ostaa lippuja, niin kenelle se tapahtuma on tehty? , Emilia Kokko viittaa viime keväänä Helsingissä järjestettyyn Querelleen. Katriina Laine / Yle
 Maksa mitä pystyt – lippujen hinta on luokkakysymys
 Vanhaan autokauppaan valmistuu osana  Baltic Circle  -festivaalia esitettävä  how to host something as a cloud  -teos, jonka kaikki sanat kirjoitetaan tarkoituksella pienellä.
 – Erilaiset epämääräiset tilat, joita ei ole tarkoitettu esityksiä varten ovat kiinnostavia. Tilat, jotka on tarkoitettu esittämiseen, ehdottavat valmiiksi jotain tosi vahvasti. On kiinteä katsomo, jossa on sametti-istuimet, joilta katsotaan jossain ylempänä, kultakehyksissä tapahtuvaa asiaa.
 Entisessä autokaupassa katsoja on esittäjän kanssa samalla tasolla.
 Emilia Kokko haluaa, että taide on inklusiivista, sellaista, johon kaikki pääsevät mukaan, ja johon voi osallistua juuri sen verran kuin itselle on mahdollista.
 Osa lipuista jaetaan maksa mitä pystyt -periaatteella. Joskus Kokon esitykset ovat täysin maksuttomia. Saavutettavuus on muutakin kuin matalia kynnyksiä ja riittävän leveitä ovia.
 – Saavutettavuus on myös luokkakysymys. Moniin teattereihin liput saattavat maksaa kymmeniä euroja, ja silloin sinne menee ihmisiä, joilla on varaa maksaa kymmeniä euroja kulttuuritapahtumaan osallistumisesta.
 Saavutettavuuden lisäksi Kokolle on tärkeää, että esityksissä on turvallista olla. Se tarkoittaa lupaa poistua milloin tahansa, ja palata, jos siltä tuntuu.
 – Perinteisessä ajattelussa katsomossa istutaan, ja otetaan vastaan. Vaikka tulisi mitä transfobista tai rasistista, vaikka miten rajojani rikottaisiin, niin pitää odottaa, kun on maksettu lippu. Sanattomat sopimukset ovat hirveän vahvoja.
 Liian usein Kokko on itse sinnitellyt yleisön seassa esityksen loppuun, ettei vain aiheuttaisi toisille ikävää tunnelmaa, ettei vain veisi huomiota itseensä.
 – Omissa esityksissäni sanon aina aluksi, että saa lähteä, jos yhtään tulee sellainen olo, että täytyy. Olen tehnyt sen tunnetyön, että täältä voi lähteä koska tahansa, eikä siitä aiheudu mulle mitään. Jos joku poistuu, vain ilahdun siitä, että joku kuunteli omia rajojaan. Ei missään kohtaa elämässäkään ole sellaista, että suostumuksen pitäisi pysyä, kun se on kerran annettu. Koska tahansa pitää voida sanoa ei.
 Yleensä Kokko törmää esityksiinsä sopiviin tiloihin harhailemalla jonkin paikan ohi monta kertaa. Tyhjää automyymälää sen sijaan etsittiin kuukausia, eikä omistaja ensin ollut innostunut väliaikaisesta vuokralaisesta. Katriina Laine / Yle
 Sukupuolia on enemmän kuin kaksi
 Myös Kokon edellinen teos,  Hauraat rakenteet, osa yksi: Humina  käsitteli sitä, miten antaa tilaa asioille, joille ei yleensä ole totuttu antamaan tilaa.
 – Humina on yksi sellainen asia, jota ei huomaa. Tässäkin tilassa humisee, eikä sitä kuulu huomata, vaan kuuluu huomata vaikka seinät, lattia, tolppa ja katto. Se teos käsitteli sitä, että on vaikea huomata jotain, mikä on epämääräistä ja taustalla; jotain, mitä ei huomioi, kun on opetettu huomioimaan kaikkea muuta.
 How to host something as a cloud  on jatkoa myös Kokon parin vuoden takaiselle  Genderfuck  –  sukupuolipoetiikkaa  -esitykselle. Siinä Kokon luoma karnevalistinen  Turiseva Tissi  -hahmo piti fiktiivistä feminismiseminaaria vanhassa tehdaskiinteistössä ja hylätyn tavaratalon remonttityömaalla. Ajatus oli tehdä käsittämätön esitys siitä, miten käsittämätön esitys on sukupuoli.
 Genderfuck  sai erinomaisen, joskin hämmentyneen vastaanoton. Aamulehden arvion esityksestä voi lukea tästä  linkistä.
 Turiseva Tissi esiintyi myös Mäntän kuvataideviikoilla toissa kesänä videoteoksessa. Jätesäkissä kyyristelevä, oraakkelimaisesti jupiseva hahmo riemastutti kävijöitä kanavoimalla yhdysvaltalaisfeministi  Judith Butleria .
 –  Genderfuck  meni sukupuolirakennelman taakse. Oli ihanaa tutkia, millainen tuuli siellä puhaltaa. Nyt tekeillä oleva esitys on yritys tehdä tilaa jollekin sellaiselle, että miten pitää huolta jostain sellaisesta kuin pilvi. Pilvi ei ole pysyvä, se muuttaa koko ajan muotoaan, ja jos sitä on liian lähellä, sitä ei näe.
 Kuva esityksestä how to host something as a cloud. Tani Simberg / Baltic Circle
 Kokon mielestä queerissa, muunsukupuolisuudessa ja ei-binäärissä olemisessa on paljon samaa kuin säässä. Voidaan todeta yhdessä, että sataa, mutta se tarkoittaa eri ihmisille eri asioita.
 Feminismin ja sukupuolen moninaisuuden käsittely sään metaforien kautta liittyy siihen, että hyvä lopputulos ei edellytä päätelmää, jonka takana kaikki voivat seistä.
 Voi hetkellisesti ymmärtää jotain jostain, ja hyväksyä sen, että ei ymmärrä kaikkea; voi hyväksyä sen, että kaikkea ei voi sanoittaa.
 – Hetkelliset queer-tilat ovat kuin sää. Kun vaikka kävelee kadulla, voi tunnistaa vastaantulijassa jotain queerin kaltaista. Se voi olla hetkellinen havainto, joka luo toisen tilan. Se tila voi olla vahva, mutta se saa heti poistua.
 - Olen koko elämäni opetellut sääntöjä siitä,  miten olla ja miten tehdä vaikka hyvä teos. Ei ole kauhean helppoa oppia pois niistä, ei kovin helppoa se, että tekee tilaa  epämääräisyydelle ja epätiettyydelle, Kokko tuumii. Katriina Laine / Yle
 “En halua nähdä enää yhtään esitystä, jossa queerhahmo tuhotaan”
 Emilia Kokko on tehnyt julkisesti selväksi, että hän on muunsukupuolinen. Kysymyksen käsittely on olennainen osa hänen taiteilijuuttaan.
 Ihanteellisessa maailmassa asiaa ei joutuisi alleviivaamaan, koska tarvetta laputtaa ihmiset seksuaalisuuden tai sukupuolen perusteella ei olisi. Sellaisessa maailmassa Emilia Kokko voisi olla jäsen vaikkapa paneelissa, jossa puhutaan lemmikeistä, eikä siitä, millaista on olla muunsukupuolinen.
 Siellä ei kuitenkaan olla vielä.
 Kokolle itselleen on ollut tärkeää törmätä taiteilijoihin, aktivisteihin ja muihin ihmisiin, jotka vaikkapa sosiaalisessa mediassa ovat avoimesti sukupuoleltaan moninaisia tai sukupuolettomia.
 Hän toivoo voivansa esimerkillään rohkaista muita ihmisiä olemaan vapaammin juuri sitä mitä ovat.
 – Kun tekee juttuja, joissa on turvallista sanoa, että on muunsukupuolinen, tekee tilaa ihmisille, jotka ovat vaikkapa joutuneet koko elämänsä kasvamaan cis-kulttuurin ympäröiminä.
 - Patriarkaatin, kapitalismin ja binäärin sukupuolen säännöissä onnistuminen on sitä, että osaa olla täysin sitä mitä odotetaan, toteaa Kokko.  Katriina Laine / Yle
 Kokko ei kohtaa kaltaisiaan esimerkiksi populaarikulttuurissa. Tai jos kohtaa, hän ei tunnista hahmoista itseään tai omaa todellisuuttaan.
 Jos elokuvassa on transihminen, hänet esitetään jonkinlaisena "kummajaisena" tai hänelle käy todella huonosti. Hahmon on käsikirjoittanut ja ohjannut ihminen, joka itse on cis-sukupuolinen – ihminen, jonka sukupuoli-identiteetti vastaa sitä, mikä syntyessä on määritelty. Kokon mielestä se näkyy.
 Esimerkiksi  Uhrilampaissa  (1991) Buffalo Bill on transsukupuolinen sarjamurhaaja, joka tekee uhreistaan vaatteita.  Dallas Buyers Clubissa  (2013) transsukupuoliset hahmot kuolevat AIDSiin.
 Yhdysvaltalainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen etuja mediassa valvova järjestö  GLAAD  kävi läpi suosittujen televisiosarjojen transhahmot kymmenen vuoden ajalta. Niistä vähintään 40 prosenttia oli uhreja, ja yli 20 prosenttia jonkun sortin roistoja.
 – Olen nähnyt tosi paljon elokuvia, joissa queerhenkilö tuhoutuu tai tuhotaan. Etenkin binääriin kuulumattomuudesta seuraa rangaistus. En enää ikinä suostu katsomaan teosta, jossa transihmiselle tehdään pahaa.
 - Se, joka määrittää itsensä queeriksi, on queer. Cis-heteron pitää ymmärtää, että hän ei ole queer. Hän voi olla ystävä, liittolainen, tai rakastettu,  mutta ei queer. Kun on pääsy kaikkialle muualle, pitää ymmärtää, että tänne ei ole. Katriina Laine / Yle
 Pinkkipesu ei riitä
 Seksuaalisuuden ja sukupuolten moninaisuutta juhlitaan vuosi vuodelta näyttävämmin Pride-tapahtumien aikaan. Emilia Kokon mielestä se, että joka tolpassa on sateenkaarilippu, ei kerro todellisesta muutoksesta. Sanoilla ja teoilla on iso ero.
 – Siinä on kyllä paljon pinkkipesua mukana. Yhden viikon ajan kuunnellaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjä. Sitten ei kiinnitetä huomiota vaikkapa siihen, että museossa joka järjestää teemasta keskustelun, ei ole sukupuoleltaan moninaisten ihmisten teoksia.
 Muunsukupuolisuudesta puhutaan enemmän kuin ennen, mutta tapa, jolla siitä puhutaan, on Kokon mielestä kummallinen.
 Osittain siksi hän itse puhuu asiasta kokeellisen runon keinoin. Kokko haluaa näyttää, että elämä on myös ihanaa, on yhteisöllisyyttä, on tunnistamista, on vapautta.
 Sukupuolten moninaisuus, muunsukupuolisuus ja sukupuolettomuus eivät tyhjene lääketieteeseen; sellaisiin kysymyksiin kuin missä vaiheessa sukupuolenkorjausprosessi on menossa, tai millaisia hirveitä vastuksia ihminen on matkalla itsekseen joutunut kohtaamaan; ei urheuteen, ei rikoslainsäädännön historiaan, outouteen tai erakkouteen.
 – En teoksissani suoranaisesti puhu sukupuolesta, tai selitä mitään. En puhu niistä asioista normista poikkeamisen tai rohkeuden kautta, enkä minkään sellaisen, minkä kautta tästä yleensä puhutaan.
 Mutta rohkea Kokon pitää olla, kuten jokaisen sukupuolen ja seksuaalisuuden moninaisuudesta julkisesti puhuva.
 Se on vaarallista.
 Siitä seuraa usein vihaa, siitä seuraa syrjintää, vaientamisyrityksiä, tuijoittelua, kourimista, osoittelua, huomauttelua ja pahimmillaan väkivaltaa.
 Emilia Kokon esitys perustuu kokeelliselle runoudelle. Katriina Laine / Yle
 Binäärinen olemisen tapa on Kokon mukaan ihmisten luoma konstruktio; sopimus, jonka voi solmia uudelleen.
 – Kaksijakoinen sukupuolijärjestelmä perustuu siihen, että katsotaan vastasyntyneen genitaaleja, ja sen jälkeen päätellään siitä kaikenlaista. Se, että ei tarvitse olla sukupuolta on yhtä lailla totta kuin tämä binääriin perustuva rakennelma.
 Kokon mielestä tarpeessa jaotella ja määritellä on kyse hallinnasta. Kaksijakoinen maailma on hänen mukaansa kapitalistinen ja patriarkaalinen. Siihen sisältyy ajatus, että esimerkiksi luontoa voisi kontrolloida. Se on kuitenkin vain ihmisen tekemä rakennelma.
 Se, miksi toisten ihmisten seksuaalisuus ja sukupuoli aiheuttaa joillekin niin suurta ahdistusta ja jopa suoranaista raivoa, on Kokolle mysteeri.
 Maailmassa kuolee vuosittain satoja transihmisiä viharikosten seurauksena. Yhdysvalloissa rodullistettuihin transnaisiin kohdistuneet väkivallanteot ovat saaneet lehdet otsikoimaan ilmiöstä  epidemiana .
 – Olen ihan tosissani yrittänyt ymmärtää tätä vihaa, mutta en ymmärrä. En käsitä mikä vaara on siinä, että joku ei esitä sukupuolta normiin asettuvalla tavalla, kun binääri on kuitenkin niin vahva. Ehkä paljastuu, ettei kaksijakoisuus olekaan luonnollinen tosiasia, ja siksi siitä täytyy niin kovasti pitää huolta.
 Emilia Kokko on itsekin saanut osakseen verkkovihaa. Mikroaggressiot, kuten se, että kadulla joku jää avoimesti tuijottamaan sukupuolta arvioiden, ovat arkipäivää.
 – Mikroaggressiot ovat ongelmallisia, kauheita arkisen sorron muotoja. Toinen keskeinen syrjinnän muoto, josta on korkea aika päästä, on institutionaalista. Sillä puolella on enemmän sanoja kuin tekoja asioiden korjaamiseksi.
 Emilia Kokon mielestä sukupuolen moninaisuudesta ei pidä puhua ilman, että mukana on sukupuoleltaan moninaisia ihmisiä. Katriina Laine / Yle
 Järjestämään, johtamaan, valitsemaan
 Kun Emilia Kokko menee museoon, siellä ei ole hänelle vessaa.
 Vessat ovat miehille ja naisille.
 Kun Emilia Kokko menee seminaariin, häntä ei puhutella yleisön jäsenenä.
 Naisia ja herroja puhutellaan.
 Kun Emilia Kokko menee teatteriin, siellä cis-sukupuolinen esittää muunsukupuolista näytelmässä, jonka on kirjoittanut cis-sukupuolinen ja jonka on valinnut ohjelmistoon cis-sukupuolinen.
 Oletettavasti.
 Mitä pahaa siinä on? Mitä pahaa on siinä, jos cis-sukupuolinen esittää muunsukupuolista, tai hetero homoa? Kysehän on teatterista, esittämisestä?
 – Ehkä jostain voisi löytyä homo näyttelemään homoa. Eletyn elämän kokemusta ei voi korvata. Mitä etuoikeutetummassa asemassa on elänyt, sitä vähemmän voi ymmärtää, millaista on kävellä kadulla peläten turvallisuutensa puolesta.
 Kokko muistelee nähneensä yhden elokuvan, jossa transnainen näyttelee transnaista, Sebastián Lelion Fantastisen naisen (2017). Se oli mahtava, voimaannuttava kokemus.
 – On ihan erilainen kokemus, kun transnainen näyttää, millaisen väkivallan ja uhan kohteena transfeminiini on, kuin jos roolin olisi tehnyt cis-sukupuolinen. Cis-sukupuolinen on saanut kävellä rauhassa kadulla, matkustaa Venäjälle tai mihin vaan, ja elää tavallista elämää perheensä kanssa.
 Kuva esityksestä how to host something as a cloud. Tani Simberg / Baltic Circle
 Kokon mielestä vähemmistöihin kuuluville pitäisi tasata tietä, jotta maailma näyttäytyisi niin moninaisena kuin se on.
 – Suomessa palkataan näyttelijöiksi yleensä Nätyn tai Teatterikorkeakoulun käyneitä ihmisiä, sinne on vaikea päästä, ja sinne valitaan tietynlaisia ihmisiä. Tähän asti se joukko on ollut tosi cis-sukupuolista ja tosi valkoista. Muutoksen pitäisi lähteä niistä valinnoista.
 Näyttelijänkoulutuksen avaaminen ei Kokon mielestä vielä riitä.
 – Pitää tehdä tilaa myös ihmisille, jotka eivät ole päässeet institutionaalisen koulutuksen piirin, enkä puhu vain näyttelijöistä, vaan myös siitä, jotka tekevät ohjelmistovalintoja, kirjoittavat, ja ohjaavat. Sitäkin on syytä miettiä, onko esimerkiksi näyttämö sellainen, jonne pääsee vain kykeneväkehoinen ihminen, joka pystyy kiipeämään.
 Perusvaatimus on Kokon mielestä se, että kun järjestetään tapahtumia queer-yhteisölle, otetaan yhteisön asiantuntemus käyttöön.
 Jos ei ole itsellä kokemusta siitä, millaista on elää syrjityssä vähemmistössä ja mitä erityispiirteitä tapahtuman toteuttamisessa pitää ottaa huomioon, pitää asiantuntemusta palkata.
 – Ei pidä pyytää mukaan ainoastaan kertomaan, vaan järjestämään, johtamaan, valitsemaan ja päättämään.
 Emilia Kokko kehottaa kuuntelemaan; huminaa, sivuääniä, toiseuden kokemuksia. Katriina Laine / Yle
 Sääntö numero yksi: ole välillä hiljaa
 Tilan tekeminen ei ole aina helppoa.
 Hyvää tarkoittava cis-hetero saa herkästi sormilleen mennessään vaikkapa sosiaalisen median keskusteluryhmiin esittämään hyvää liittolaista, kysellessään tyhmiä, tai käyttäessään vääriä termejä.
 Voi, voi. Se on kurjaa, mutta siitä jää henkiin.
 – Jos etuoikeutetussa asemassa oleva ihminen, joka saa rauhassa kävellä kadulla, kokee epäonnistumisen tunnetta, se on kohtuullisen siedettävä tunne. Se on asia, jota voi työstää. Sellaisesta sorrosta, jossa pitää vaikka pelätä henkensä puolesta, nousee erilainen suuttumus.
 Emilia Kokko huomauttaa, että kukaan ei jaksa koko ajan selittää itseään, tai jankata samoja asioita kärsivällisesti jokaiselle, joka ei viitsi käyttää hakukonetta.
 Tietoa löytyy runsaasti ja vaivattomasti netistä, jopa useilla kielillä. Perusasioiden opetteluun ei mene varttia kauempaa. Jos haluaa tarttua kirjaan, hyvä alku on esimerkiksi  Sukupuolena ihminen.
 Vaatimus ottaa asioista selvää on Kokon mielestä kohtuullinen, eikä etuoikeutetun paha mieli ole tässä kysymyksessä oleellisin asia.
 – On raskasta elää väärien sanojen ympäröimänä, se on päivittäin ahdistavaa, kuluttavaa ja lytistävää. On sellainen termi kuin sävypolisointi, joka tarkoittaa pyrkimystä kontrolloida vähemmistössä olevan ihmisen tapaa reagoida
 Kokon mielestä vähemmistöihin kuuluvilla, syrjityillä ihmisillä on perusteltuja syitä olla vihaisia ja väsyneitä.
 – Kun joku transsukupuolinen suuttuu väärästä sanasta, se tulee paikasta, jossa hän on kuullut sen väärän sanan 100 000 kertaa, ja nyt tuli 100 001. Mun mielestäni sorron kysymyksiin saa liittyä suuttumusta ja vihantunteita; sortoa kokeneet saavat sivuuttaa tietyissä tilanteissa tietyt käytössäännöt.
 Jos menee pieleen, voi pyytää anteeksi.
 – Olen itsekin opetellut näitä asioita, epäonnistunut, pyytänyt anteeksi, ja oppinut lisää. Tietoa tulee koko ajan lisää, ja se on ihanaa!
 Eikö enemmistön hyvään tahtoon ja oppimishaluun luottaminen ole vähän naivia?
 – Mä luotan siihen, että sorto vähenee, ja etuoikeutetussa asemassa olevat haluavat itsekin maailman, jossa voi olla muunkinlaista kuin juuri heidänlaistaan. Uskon, että ihmiset haluavat maailmaa, jossa kukaan ei joudu tarpeettomasti kärsimään, ja jossa he osaavat itse vaikuttaa siihen vaikkapa sanavalinnoillaan.
 Liittolaisuudessa ja tilan tekemisessä on yksi sääntö ylitse muiden. Sitä on Emilia Kokon mielestä hirveän vaikea noudattaa, mutta sen opettelu palkitsee.
 – Keskeinen asia on väistäminen ja hiljaa oleminen. Jotta jonkun ääni voi kuulua, jonkun pitää olla hiljaa ja kuunnella. Se voi olla tosi kaunis liittolaisuuden teko.

Muunsukupuolinen esitystaiteilija Emilia Kokko: “Jotta jonkun ääni kuuluu, pitää jonkun muun olla hiljaa”


Summary: Useita muitakin Australiassa riehuvista paloista epäillään tahallaan sytytetyiksi.

Australian viranomaiset epäilevät 51-vuotiaan miehen sytyttäneen yhden Uudessa Etelä-Walesissa roihuavista maastopaloista tahallaan suojellakseen kannabisviljelmäänsä. Useiden tuhansien hehtaarien laajuiselle alueelle levinnyt maastopalo roihahti torstaina Eborin alueella.
 Viranomaiset epäilevät miehen yrittäneen polttaa maastoa itse varmistaakseen, etteivät alueen maastopalot pääse leviämään hänen huumeviljelmälleen.
 Palo kuitenkin levisi nopeasti, eikä mies tehnyt mitään liekkien sammuttamiseksi. Miehen sytyttämä maastopalo roihuaa edelleen.
 Miestä syytetään nyt tuhopoltosta,  uutisoi Australian yleisradioyhtiö ABC .
 Useat muutkin Australiassa riehuvista paloista ovat viranomaisten mukaan saaneet alkunsa tuhopoltoista.
 Ainakin neljä ihmistä on kuollut ja pelkästään Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa on tuhoutunut yli 300 kotia.
 Australian paloalueiden yhteispinta-alan arvioidaan olevan jopa yli miljoona hehtaaria.

Kannabisviljelmäänsä suojellut australialaismies sytytti tahallaan maastopalon suojellakseen huumeitaan maastopalolta


Summary: DNA:lla kahden vuoden sopimus on vaihtoehto kaikissa liittymissä. Elisa taas ei tarjoa määräaikaisuuksia ollenkaan.

Tilanne on tuttu. Selaat jälleen kerran operaattoreiden valikoimaa paremman liittymän toivossa.
 Operaattorit A, B ja C tarjoavat kaikki houkuttelevaa hintaa, mutta erilaisilla ehdoilla ja lisäeduilla. Yhdellä ei ole määräaikaa, toisella se on 12 kuukautta ja kolmannella peräti 24 kuukautta. Mihin kannattaa sitoutua vai kannattaako mihinkään?
 Valinta saattaa pian olla yhtä vaihtoehtoa helpompi, jos määräaikaisten mobiililiittymien enimmäiskestoa päätetään rajata nykyisestä 24 kuukaudesta 12 kuukauteen.
 Tätä vaihtoehtoa on mietitty liikenne- ja viestintäministeriössä (LVM)  osana jättihanketta , jossa koko sähköisen viestinnän palvelulaki uudistetaan.
 Määräaikaisuuksien rajoitus on ollut yksi vaihtoehto lainvalmistelussa. Ministeriön lopullinen ehdotus selviää, kun lakiluonnos lähtee lausuntokierrokselle lähiaikoina ja tulee samalla julkiseksi.
 Ei merkittäviä vaikutuksia hintoihin
 Määräaikaisuuksien rajoittaminen koskisi nimenomaan mobiililiittymiä, eli puhelinliittymiä ja liikuteltavaa nettiä, ei esimerkiksi kiinteitä laajakaistayhteyksiä.
 LVM:n  selvityksen  mukaan erilaisia määräaikaisia sopimuksia on noin viidesosa kaikista mobiililiittymistä. Yli 12 kuukauden pituisten sopimusten määrästä ei ole tarkkaa tietoa.
 Lakiehdotuksen muotoa pohtiessaan ministeriö on myös selvittänyt, mitä vaikutuksia määräaikaisuuksien rajaamisella olisi markkinoihin. Tulos: ei kummoisia.
 – Mobiilipalveluiden hintoihin ei selvityksen mukaan olisi suuria vaikutuksia, vaan enemmän kyse olisi siitä, että kuluttaja ei olisi niin pitkäksi aikaa lukittu yhteen sopimukseen, sanoo lakivalmistelun vetäjä, neuvotteleva virkamies  Emil Asp  liikenne- ja viestintäministeriöstä.
 Pääasiallisia perusteita määräaikaisuuden rajaamiselle olisivat selvityksen mukaan kuluttajien valinnanvapauden lisääminen ja yhtenäinen sääntely muiden Pohjoismaiden kanssa. Ruotsia lukuunottamatta kaikissa
 Toisaalta lainvalmisteluaineistossa myös todetaan, että Suomen viestipalvelumarkkinat toimivat nykyiselläänkin hyvin.
 Ryhmäpäällikkö Satu Toepfer Kilpailu- ja kuluttajavirastosta. Meira Valtonen / Yle
 Kuluttajavirasto kannattaa
 Määräaikaisuuden rajaamista nykyisestä kannattavat esimerkiksi viestintävirasto Traficom sekä Kilpailu- ja kuluttajavirasto KKV.
 Enemmän valinnanvapautta ja oikeuksia kuluttajalle ja reippaammin liikkuvat markkinat nopeasti kehittyvällä toimialalla,  kuuluvat KKV:n perustelut.
 – 24 kuukautta on pitkä aika sitouttaa kuluttajaa näin nopeasti kehittyvällä toimialalla. Siinä ajassa voi saada jo edullisempia tai ominaisuuksiltaan parempia liittymiä, mutta sitten onkin sidoksissa tiettyyn operaattoriin, sanoo ryhmäpäällikkö  Satu Toepfer  KKV:sta.
 Toinen syy puuttua määräaikaisuuksiin ovat KKV:n mukaan epäselvyydet myyntikäytännöissä. Toepferin mukaan yhteydenotot ovat lisääntyneet erityisesti matkapuhelinliittymien määräaikaisuuksiin liittyvissä ongelmissa.
 – Kuluttajille ei ole aina ollut selvää, mihin hän on sitoutunut. Tämä ei tietenkään ole suoraan kestoon liittyvä kysymys.
 Määräaika jakaa operaattorit
 Kyllä, ei, mahdollisesti.
 Operaattoreilla on toisistaan poikkeavia näkemyksiä määräaikaisuuksien tarpeellisuudesta.
 Se ei ole ihme, sillä esimerkiksi markkinajohtaja Elisa ei tarjoa määräaikaisia sopimuksia lainkaan, kun taas DNA:n mobiililiittymistä noin puolessa on 6:n, 12:n tai 24:n kuukauden määräaikaisuus. Mitä pidempään määräaikaisuuteen sitoutuu, sitä pienemmäksi kuukausihinta muodostuu.
 Telialla suurin osa liittymistä on ilman määräaikaisuutta. Pitkiä 24 kuukauden sopimuksia on vain mobiililaajakaistoissa, joista niiden osuus on muutama prosentti.
 Elisa olisi valmis kieltämään määräaikaisuudet kokonaan, koska ne yrityksen mukaan hidastavat kilpailua. Liiketoimintajohtaja  Antti Ihanainen  sallisi korkeintaan kuuden kuukauden määräaikaisuudet.
 – Ala on hyvin kilpailtu ja operaattorit tarjoavat asiakkaille jatkuvasti erilaisia kampanjoita. Hyvin usein tilanne on se, että kilpailijalta saisi paremman tarjouksen, mutta vanhasta määräaikaisuudesta ei pääse eroon, Ihanainen sanoo.
 DNA: Pitkät sopimukset suosittuja
 Kilpailijan leirissä asia nähdään toisin. DNA:n kuluttajaliiketoiminnan johtajan  Pekka Väisäsen  mukaan juuri halvat hinnat ja pitkien sopimusten mukana tulevat edut houkuttelevat asiakkaita pitkien määräaikaisuuksien pariin.
 – Operaattoreille kalleinta on asiakasvaihtuvuus. Siksi pidempään sopimukseen sitoutuvia asiakkaita halutaan myös palkita. Pitkissä määräaikaisuuksissa asiakkaat saavat etujen lisäksi hintatakuun pitkäksi ajaksi tulevaisuuteen, Väisänen sanoo.
 Väisäsen mukaan DNA:lla pisimpien 24 kuukauden sopimusten suosio on jopa kasvussa, vaikka niitä ei juuri markkinoida. Hänen mukaansa rajoitus myös näkyisi kuluttajille.
 – Jos määräaikaisuuksia rajattaisiin, joutuisimme heikentämään sopimusten mukana tulevia etuja. Meillä on toimivat markkinat ja asiakastyytyväisyys erinomaisella tasolla, joten en näe, miksi nykylainsäädäntöä pitäisi lähteä muuttamaan, hän toteaa.
 Kolmas suuri operaattori Telia sijoittuu näkemyksissään Elisan ja DNA:n väliin. Telian mobiiliyksikön liiketoimintapäällikkö  Petri Lindqvistin  mukaan pitkillä määräaikaisuuksilla on puolensa, mutta markkinat pärjäävät myös ilman niitä.
 – 24 kuukauden sopimus on joissain tapauksissa ollut hyvä tapa maksaa laite helposti samalla laskulla liittymän kanssa pienemmissä kuukausierissä. Jos sopimuksen maksimiaika lyhenee 12 kuukauteen, kuukausierän suuruus asiakkaalle samalla kasvaa, Lindqvist sanoo.

Puhelinliittymien pitkiin määräaikaisuuksiin saatetaan pian puuttua – Elisa, Telia ja DNA erimielisiä niiden tarpeellisuudesta


Summary: Poliisi on tavoittanut epäillyt tekijät.

Länsi-Uudenmaan poliisi tiedotti varhain sunnuntaiaamuna Twitterissä, että Espoossa Kilon koulun läheisyydessä räjäytettiin yön aikana useita pullopommeja.
 Poliisin mukaan räjähtämättömissä muovipulloihin tehdyissä pommeissa on voimakkaasti syövyttävää ainetta ja erittäin kova paine, eikä niihin tule koskea. Jos pullon löytää, kehotetaan soittamaan hätänumeroon.
 Viranomaiset ovat tavoittaneet epäillyt tekijät. He ovat poliisin mukaan nuoria.

Espoolaisen koulun lähellä räjäyteltiin yöllä pullopommeja


Summary: Demokratiamielenosoittajat ovat keskittäneet nyt voimansa Teknillisen yliopiston kampukselle.

Hongkongissa on tänään sunnuntaina puhjennut jälleen uusia levottomuuksia. Tapahtumien keskipisteessä on Teknillinen yliopisto, jota demokratiaa vaativat opiskelijat pitävät hallussaan.
 Tunnelma kiristyi, kun suuri joukko hallintoa tukevia ihmisiä saapui sunnuntaiaamuna siivoamaan kampusalueen lähellä olevia katuja. Opiskelijat ajoivat siivouspartion pois paikalta. Paikallisten tiedotusvälineiden mukaan opiskelijat heittelivät muun muassa tiiliskiviä.
 Tämän jälkeen mellakkapoliisit ryhmittäytyi muutaman sadan metrin päähän yliopiston alueesta ja ampui kyynelkaasua protestoivia opiskelijoita kohti. Nämä yrittivät tuttuun tapaan suojautua sateenvarjojen avulla.
 Mielenosoittajat suojautuivat sunnuntaina sateenvarjoilla ylikulkusillalla lähellä Teknillistä yliopistoa. Jerome Favre / EPA
 Myös sunnuntain vastainen yö oli Hongkongissa levoton. Mielenosoittajat heittelivät mellakkapoliiseja polttopulloilla ja poliisi vastasi kyynelkaasulla.
 Lauantaina Hongkongin kaduilla nähtiin poikkeuksellisesti Kiinan armeijan sotilaita, jotka siivosivat mielenosoitusten jälkiä.
 Kiinan erityishallintoalueella useat yliopistot ovat olleet viime päivinä opiskelijoiden valtaamina, mutta nyt protestoijat ovat vetäytyneet enimmäkseen pois muilta kampusalueilta ja keskittyneet Teknillisen yliopiston alueelle.
 Mielenosoitukset Hongkongissa ovat jatkuneet pian puoli vuotta. Ne alkoivat kiistellyn, rikoksesta epäiltyjen luovuttamisen Manner-Kiinaan mahdollistavan lakiesityksen vastustamisesta, mutta ovat sittemmin laajentuneet demokratiamielenosoituksiksi.
 Lisää aiheesta:
 Kiinan armeijan sotilaat ilmestyivät siivoamaan Hongkongin katuja
 Hongkongin mielenosoitukset vaatineet toisen kuolonuhrin viikon sisään
 Hongkong pysyy lamautettuna jo viidettä päivää – kaoottinen viikko kiihdyttää arvailuja Kiinan seuraavasta askeleesta

Siivouspartio sai opiskelijoiden vihat niskaansa Hongkongissa