Summary: Selitystä ruotsinkielisten lukioiden menestykselle etsitään laajasta kielitaidosta ja tiiviimmistä sosiaalisista verkostoista.

STT:n lukiovertailussa ruotsinkieliset lukiot veivät tänä vuonna ison nipun kärkisijoja. Suurten, yli 51 kokelaan lukioiden kärkikymmeniköstä jopa seitsemän on ruotsinkielisiä, ja paalupaikan vei jälleen kerran Turun Katedralskolan.
 Pienten lukioiden osalta vaihtelua on enemmän: kymmenen kärjestä kolme lukiota on ruotsinkielisiä, ja ykkössijalle nousi Ilomantsin lukio Pohjois-Karjalassa.
 Lukiovertailussa on mukana 350 lukiota, joista alle kymmenesosa on ruotsinkielisiä. 20 parhaan lukion joukossa on siis noin joka kolmas ruotsinkielisistä lukioista.
 STT:n lukiovertailussa verrataan kunkin lukion pakollisten aineiden ylioppilaskirjoitusten tuloksia kolme vuotta aiemmin lukionsa aloittaneiden peruskoulun päättötodistuksiin.
 Kieliefektistä vetoapua kirjoituksiin
 Opetushallituksen opetusneuvos  Pamela Granskog  arvelee, että yksi iso syy ruotsinkielisten lukioiden hyvään menestykseen löytyy kielitaidoista.
 Opetushallituksen opetusneuvos Pamela Granskog. Sini Järnström / Yle
 – Ruotsinkielisten on pakko osata suomea, joten he pärjäävät hyvin toisessa kotimaisessa. Englantia on aika helppo oppia hyvin ruotsin kautta, joten ruotsinkielisillä kokelailla on parempia arvosanoja siinä, Granskog kertoo.
 Kansallisen koulutuksen arviointikeskuksen Karvin arviointiasiantuntija  Jan Hellgren  vahvistaa tämän niin sanotun kieliefektin mitä todennäköisimmin vaikuttavan ylioppilaskirjoituksissa menestymiseen.
 – Jos ajattelee ruotsinkielisten keskimääräistä suomen osaamista, onhan se varmasti korkeampi kuin suomenkielisten ruotsin osaaminen. Olemme myös arvioineet englannin osaamista perusopetuksen puolella, ja siinäkin ruotsinkieliset pärjäävät paremmin, Hellgren kertoo.
 Katedralskolanin rehtori  Marianne Pärnänen  uskoo kieliselityksen pitävän osin paikkansa. Hän muistuttaa, että hyvät tulokset eivät tule automaattisesti kaksikielisillekään.
 Katedralskolanin rehtori Marianne Pärnänen. Lina Frisk/Yle.
 – Meillä esimerkiksi englanninopettaja vaatii paljon eikä kursseja pääse helposti läpi. Tässä on takana kovaa työtä opettajan ja opiskelijoiden puolelta, Pärnänen sanoo.
 Ylioppilaskirjoitusten neljästä pakollisesta kokeesta kolme voi suorittaa eri kielten kokeilla.
 Tuttuja jo ennestään
 Toinen ruotsinkielisten lukioiden erityispiirre on sellainen, joka voi edesauttaa yhteisöllisyyden syntymistä opiskelijoiden parissa. Niin ruotsinkielisiä päiväkoteja, ala- ja yläkouluja kuin lukioitakin on vähemmän kuin suomenkielisiä, joten monet ruotsinkieliset lukio-opiskelijat ovat voineet tutustua toisiinsa jo alemmilla koulutusasteilla.
 – Kyllä tämä meillä näkyy. Katedralskolan on Turussa, ja meillähän on vain yksi ruotsinkielinen yläkoulukin, josta suurin osa meidän opiskelijoistamme tulee, Pärnänen kertoo.
 Opetushallituksen Granskog uskoo, että valtaväestöä pienempään ja tiiviimpään kieliyhteisöön kuuluminen voi vaikuttaa esimerkiksi siinä, miksi ruotsinkieliset keskeyttävät lukionsa muita kieliryhmiä harvemmin.
 – Voi olla, että jos tunnet jo ennestään suuren osan muista lukiolaisista ja osa on hyviä ystäviä, se kannustaa. Takana on silloin sellainen verkko, jonka avulla pysyt mukana. Tällainen yhteisöllisyys tukee nuoria ihmisiä: jos joku meinaa pudota, verkosto löytää hänet ja pystyy nostamaan ja kannustamaan häntä, Granskog sanoo.
 Lukioiden keskinäisen paremmuuden mittaaminen ei ole aina ongelmatonta. Lukiolistausten lopussa kerrotaan vielä, kuinka lukiovertailun tulokset on laskettu.
 Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun lukio on pärjännyt hyvin pienten lukioiden listauksessa. Lauri Silvennoinen via Wikimedia Commons
 STT:n lukiovertailun suurten ja pienten lukioiden kärkikymmeniköt:
 Pienet lukiot (50 kokelasta tai vähemmän)
 1. Ilomantsin lukio, Ilomantsi
 2. Savukosken lukio, Savukoski
 3. Kristinestads gymnasium, Kristiinankaupunki
 4. Leppävirran lukio, Leppävirta
 5. Helsinge gymnasium, Vantaa
 6. Helsingin ranskalais-suomalainen koulu, Helsinki
 7. Topeliusgymnasiet i Nykarleby, Uusikaarlepyy
 8. Sipoon lukio, Sipoo
 9. Polvijärven lukio, Polvijärvi
 10. Paraisten lukio, Parainen
 Suuret lukiot (yli 51 kokelasta)
 1. Katedralskolan i Åbo, Turku
 2. Etelä-Tapiolan lukio, Espoo
 3. Gymnasiet Grankulla samskola, Kauniainen
 4. Korsholms gymnasium, Mustasaari
 5. Pargas svenska gymnasium, Parainen
 6. Mattlidens gymnasium, Espoo
 7. Kyrkslätts gymnasium, Kirkkonummi
 8. Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu, Helsinki
 9. Kulosaaren yhteiskoulu, Helsinki
 10. Borgå Gymnasium, Porvoo
 Korsholms gymnasiumin abit penkkariajelulla. Yle/Sara Bergström
 STT:n lukiovertailun kärkikymmeniköt maakunnittain:
 Etelä-Karjala
 1. Rautjärven lukio, Rautjärvi
 2. Savitaipaleen lukio, Savitaipale
 3. Taavetin lukio, Luumäki
 4. Itä-Suomen suomalais-venäläisen koulun lukio, Lappeenranta, Imatra, Joensuu
 5. Parikkalan lukio, Parikkala
 6. Lappeenrannan lyseon lukio, Lappeenranta
 7. Kimpisen lukio, Lappeenranta
 8. Imatran yhteislukio, Imatra
 Etelä-Pohjanmaa
 1. Ähtärin lukio, Ähtäri
 2. Evijärven lukio, Evijärvi
 3. Jalasjärven lukio, Kurikka
 4. Alavuden lukio, Alavus
 5. Ilmajoen lukio, Ilmajoki
 6. Teuvan lukio, Teuva
 7. Lapuan lukio, Lapua
 8. Kauhavan lukio, Kauhava
 9. Kurikan lukio, Kurikka
 10. Jurvan lukio, Kurikka
 Etelä-Savo
 1. Mäntyharjun lukio, Mäntyharju
 2. Rantasalmen lukio, Rantasalmi
 3. Mikkelin lukio, Mikkeli
 4. Pieksämäen lukio, Pieksämäki
 5. Savonlinnan taidelukio, Savonlinna
 6. Savonlinnan lyseon lukio, Savonlinna
 7. Sulkavan lukio, Sulkava
 8. Heinäveden lukio, Heinävesi
 9. Kangasniemen lukio, Kangasniemi
 10. Juvan lukio, Juva
 Kainuu
 1. Kuhmon yhteislukio, Kuhmo
 2. Suomussalmen lukio, Suomussalmi
 3. Kajaanin lukio, Kajaani
 4. Paltamon lukio, Paltamo
 5. Sotkamon lukio, Sotkamo
 6. Puolangan lukio, Puolanka
 Kanta-Häme
 1. Parolan lukio, Hattula
 2. Kaurialan lukio, Hämeenlinna
 3. Lopen lukio, Loppi
 4. Riihimäen lukio, Riihimäki
 5. Hämeenlinnan lyseon lukio, Hämeenlinna
 6. Forssan yhteislyseo, Forssa
 7. Janakkalan lukio, Janakkala
 8. Hausjärven lukio, Hausjärvi
 9. Lammin lukio, Hämeenlinna
 Keski-Pohjanmaa
 1. Toholammin lukio, Toholampi
 2. Kannuksen lukio, Kannus
 3. Kokkolan suomalainen lukio, Kokkola
 4. Karleby svenska gymnasium, Kokkola
 5. Perhon lukio, Perho
 6. Kaustisen musiikkilukio, Kaustinen
 Keski-Suomi
 1. Kuhmoisten yhtenäiskoulun lukio, Kuhmoinen
 2. Muuramen lukio, Muurame
 3. Joutsan lukio, Joutsa
 4. Viitasaaren lukio, Viitasaari
 5. Petäjäveden lukio, Petäjävesi
 6. Karstulan lukio, Karstula
 7. Saarijärven lukio, Saarijärvi
 8. Jyväskylän normaalikoulu, Jyväskylä
 9. Jyväskylän Lyseon lukio, Jyväskylä
 10. Hankasalmen lukio, Hankasalmi
 Kymenlaakso
 1. Karhulan lukio, Kotka
 2. Valkealan lukio, Kouvola
 3. Kuusankosken lukio, Kouvola
 4. Haminan lukio, Hamina
 5. Kotka svenska samskola, Kotka
 6. Iitin lukio, Iitti
 7. Elimäen lukio, Kouvola
 8. Kouvolan Yhteislyseo, Kouvola
 9. Virolahden lukio, Virolahti
 10. Kotkan lyseo, Kotka
 Lappi
 1. Savukosken lukio, Savukoski
 2. Enontekiön Erälukio, Enontekiö
 3. Ylitornion yhteiskoulun lukio, Ylitornio
 4. Posion lukio, Posio
 5. Pellon lukio, Pello
 6. Sodankylän lukio, Sodankylä
 7. Kittilän lukio, Kittilä
 8. Ivalon lukio, Inari
 9. Ounasvaaran lukio, Rovaniemi
 10. Sallan lukio, Salla
 Pirkanmaa
 1. Tampereen yliopiston normaalikoulu, Tampere
 2. Svenska samskolan i Tammerfors, Tampere
 3. Ruoveden lukio, Ruovesi
 4. Väinö Linnan lukio, Urjala
 5. Tampereen lyseon lukio, Tampere
 6. Vammalan lukio, Sastamala
 7. Tampereen teknillinen lukio, Tampere
 8. Tampereen Rudolf Steiner -koulu, Tampere
 9. Hatanpään lukio, Tampere
 10. Kangasalan lukio, Kangasala
 Pohjanmaa
 1. Kristinestads gymnasium, Kristiinankaupunki
 2. Korsholms gymnasium, Mustasaari
 3. Topeliusgymnasiet i Nykarleby, Uusikaarlepyy
 4. Kristiinankaupungin lukio, Kristiinankaupunki
 5. Vasa övningsskola, Vaasa
 6. Jakobstads gymnasium, Pietarsaari
 7. Vasa gymnasium, Vaasa
 8. Kronoby gymnasium, Kruunupyy
 9. Närpes gymnasium, Närpiö
 10. Pedersöre gymnasium, Pedersöre
 Pohjois-Karjala
 1. Ilomantsin lukio, Ilomantsi
 2. Polvijärven lukio, Polvijärvi
 3. Kontiolahden lukio, Kontiolahti
 4. Kiteen lukio, Kitee
 5. Juuan lukio, Juuka
 6. Itä-Suomen suomalais-venäläisen koulun lukio, Lappeenranta, Imatra, Joensuu
 7. Tulliportin normaalikoulu, Joensuu
 8. Tohmajärven lukio, Tohmajärvi
 9. Nurmeksen lukio, Nurmes
 10. Outokummun lukio, Outokumpu
 Pohjois-Pohjanmaa
 1. Reisjärven lukio, Reisjärvi
 2. Haukiputaan lukio, Oulu
 3. Oulun normaalikoulu, Oulu
 4. Kalajoen lukio, Kalajoki
 5. Kiimingin lukio, Oulu
 6. Haapaveden lukio, Haapavesi
 7. Pateniemen lukio, Oulu
 8. Pyhäjoen lukio, Pyhäjoki
 9. Nivalan lukio, Nivala
 10. Vaalan lukio, Vaala
 Pohjois-Savo
 1. Leppävirran lukio, Leppävirta
 2. Rautalammin lukio, Rautalampi
 3. Rautavaaran lukio, Rautavaara
 4. Tuusniemen lukio, Tuusniemi
 5. Vieremän lukio, Vieremä
 6. Kuopion taidelukio Lumit, Kuopio
 7. Sonkajärven lukio, Sonkajärvi
 8. Kuopion Lyseon lukio, Kuopio
 9. Kiuruveden lukio, Kiuruvesi
 10. Iisalmen lyseo, Iisalmi
 Päijät-Häme
 1. Tiirismaan lukio, Lahti
 2. Lahden Rudolf Steiner -koulu, Lahti
 3. Lahden yhteiskoulun lukio, Lahti
 4. Padasjoen lukio, Padasjoki
 5. Nastopolin lukio, Lahti
 6. Heinolan lukio, Heinola
 7. Vääksyn Yhteiskoulu, Asikkala
 8. Kannaksen lukio, Lahti
 9. Lahden lyseo, Lahti
 10. Erkko-lukio, Orimattila
 Satakunta
 1. Euran lukio, Eura
 2. Björneborgs svenska samskola, Pori
 3. Nakkilan lukio, Nakkila
 4. Lauttakylän lukio, Huittinen
 5. Ulvilan lukio, Ulvila
 6. Säkylän seudun lukio, Säkylä
 7. Kankaanpään Yhteislyseo, Kankaanpää
 8. Porin suomalaisen yhteislyseon lukio, Pori
 9. Kokemäen lukio, Kokemäki
 10. Rauman Lyseon lukio, Rauma
 Uusimaa
 1. Etelä-Tapiolan lukio, Espoo
 2. Gymnasiet Grankulla samskola, Kauniainen
 3. Mattlidens gymnasium, Espoo
 4. Helsinge gymnasium, Vantaa
 5. Kyrkslätts gymnasium, Kirkkonummi
 6. Helsingin ranskalais-suomalainen koulu, Helsinki
 7. Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu, Helsinki
 8. Sipoon lukio, Sipoo
 9. Kulosaaren yhteiskoulu, Helsinki
 10. Borgå Gymnasium, Porvoo
 Varsinais-Suomi
 1. Katedralskolan i Åbo, Turku
 2. Pargas svenska gymnasium, Parainen
 3. Paraisten lukio, Parainen
 4. Nousiaisten lukio, Nousiainen
 5. Puolalanmäen lukio, Turku
 6. Mynämäen lukio, Mynämäki
 7. Raision lukio, Raisio
 8. Suomen kristillinen yhteiskoulu, Kaarina
 9. Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio, Turku
 10. Elisenvaaran lukio, Pöytyä
 Lukiovertailussa on aina epävarmuuksia – näin tulokset laskettiin
 STT vertaili toisiinsa lukiopaikkansa syksyllä 2016 vastaanottaneiden sisääntulokeskiarvoja ja koko vuoden 2019 yo-tuloksia. Muuttujista käytettiin koulukohtaisia keskiarvoja. Tarkastelussa oli mukana neljä pakollista ylioppilaskoetta ja 350 lukiota. Koulukohtainen yo-keskiarvo muutettiin kouluarvosana-asteikolle lisäämällä tulokseen 3. Näin maksimiksi saatiin 10, joka on kouluarvosanojen maksimi. Vertailun tulokset näyttävät, kuinka opiskelijoiden arvosanat ovat muuttuneet lukion aikana. Pelkkiä ylioppilaskokeita vertailemalla kärki koostuisi lähinnä lukioista, joihin pääsee vain jo valmiiksi koulussa hyvin menestyneitä opiskelijoita korkeilla keskiarvoilla. STT:n lukiovertailun eräs heikkous on, ettei eroja yläkoulujen arvostelukäytännöissä ole otettu huomioon. Yo-kokeet arvostellaan valtakunnallisesti, ja niiden tulokset ovat siten vertailukelpoisia keskenään. Yläkouluissa sen sijaan samanlaisella osaamisella voi saada eri koulussa eri arvosanan, koska kukin opettaja antaa arvosanansa itsenäisesti. Yo-kokeiden tiukempi arvostelu myös selittää sitä, miksi niiden keskiarvot ovat lähes aina heikompia kuin peruskoulujen päättötodistusten. Pienten lukioiden sijoituksissa on enemmän vaihtelua kuin suurissa. Jos opiskelijoita on vähän, muutamakin tavallista paremmin yo-kokeet suorittanut kokelas nostaa keskiarvoa huomattavasti. Vuoden 2018 syksystä alkaen lukiot on jaettu vertailua varten pieniin lukioihin, joissa yo-tutkinnon suoritti alle 50 kokelasta, ja suuriin lukioihin, joissa tutkinnon suorittaneita oli 51 tai enemmän. Vertailuun ei otettu mukaan kansainvälisiä IB-luokkia, aikuiskouluja, useimpia Steiner-kouluja tai lukioita, jotka ovat osa kansanopistoa tai instituuttia. Vertailun tuloksia vääristää se, että IB-linjalla opiskelevat vaikuttavat lukionsa sisäänpääsykeskiarvoon, mutta moni heistä ei suorita ylioppilastutkintoa eikä siten näy tutkintokeskiarvossa. STT on tehnyt lukiovertailunsa syksystä 2012 lähtien.

Ruotsinkielisten lukioiden voittokulku jatkuu STT:n lukiovertailussa – 20 parhaasta lukiosta puolet on ruotsinkielisiä


Summary: Paketin ulkomuoto on läheiselle viesti sisällöstä mutta tuttavalle siitä, arvostaako lahjan antaja häntä.

Juttu on osa Ylen Uutis- ja ajankohtaistoiminnan tiedeuutisten joulukalenteria. Julkaisemme päivittäin tiedeuutisen, joka liittyy tähän vuodenaikaan – suoraan tai ainakin mutkan kautta. Viimeinen luukku aukeaa jouluaattona.
 Joidenkin lahjapaketit ovat kauniita, toisilla paperi menee aina ruttuun eikä pysy kurissa kuin rullallisella teippiä. Se ei aina haittaa, usein jopa päinvastoin, lohduttaa markkinoinnin professori  Jessica Rixom  yhdysvaltalaisesta  Nevadan yliopistosta  Renosta.
 Hänen johtamansa psykologinen tutkimus osoitti, että paketin ulkomuodolla on aivan toinen viesti omaiselle tai ystävälle kuin liike- tai muulle tuttavalle.
 Huonosti kääräisty paketti joltakulta läheiseltä on saajalle loppujen lopuksi enemmän mieleen kuin viimeisen päälle taiteltu luomus, tutkijat totesivat.
 He päättelivät, että elegantti paketti nostaa odotukset itse lahjasta niin korkealle, ettei sisältö usein kykene täyttämään niitä. Ruttuisella paketilla ei ole tällaista viestiä.
 Aikaa ja vaivaa kannattaa edelleen uhrata niihin paketteihin, jotka annetaan tuttaville, tutkimus osoitti. He tulkitsevat huolimattoman paketin osoitukseksi siitä, ettei antaja arvosta heitä. Lähipiiri ei sellaista epäile.
 Koelahjana kahvimuki
 Koehenkilöiden avattaviksi annettiin huonosti ja hyvin tehtyjä paketteja. Jokaisessa oli muki, jossa oli koripallojoukkueen logo. Joukkue oli joko Miami Heat tai Orlando Magic.
 Koeryhmään oli valittu vain Miami Heatin kannattajia.
 Heille esitettiin joukko kysymyksiä siitä, kuinka paljon avatun paketin sisältö miellytti. Kömpelösti paperiin kääräistyt lahjat osoittautuivat mieluisemmiksi kuin tyylikkäät paketit.
 Sillä ei ollut vaikutusta, kumman joukkueen muki paketista paljastui.
 Rixomin tutkijarymä tulkitsee tuloksia niin, että ystävältä saadun paketin ulkomuoto todellakin päätellään vihjeeksi sisällöstä ja sen perusteella syntyy odotuksia.
 Varmemmaksi vakuudeksi koehenkilöille näytettiin kuvia hyvin ja huonosti tehdyistä paketeista ja heitä pyydettiin kuvailemaan, mitä he paketissa olevalta lahjalta odottivat.
 Sitten heille kerrottiin, että paketissa oli nappikuulokkeet, ja pyydettiin arvioimaan, vastasiko lahja heidän odotuksiaan.
 Paketoinnin vaivat kannattaa kohdistaa tuttavien lahjoihin
 Ensimmäisen testin tavoin myös toisessa kokeessa itse lahja sai huonomman arvion, jos paketti oli ollut näyttävä.
 Ei siis kannata kääriä ystävän lahjaa pakettiin, joka on hienompi kuin itse lahja, Rixom neuvoo.
 Tuttaville annetut hienot paketit toimivat päinvastoin: elegantti kääre antaa hohtoa lahjallekin, vaikka se olisikin vain jotakin pientä. He tuskin suuria lahjoja odottavatkaan.
 Tutkimus on ilmestynyt  Journal of Consumer Psychology  -lehdessä.

Ystävän joululahjan paketoinnissa ei kannata olla turhan tarkka, neuvoo tutkimus


Summary: Tänä päivänä on ainakin kolme erillistä mielenosoitusta.

Hongkongissa mielenosoittajat ovat palanneet kaduille poikkeuksellisen rauhallisen viikon jälkeen. Paikalla on kymmeniätuhansia mielenosoittajia ainakin kolmessa erillisessä mielenilmauksessa.
 Mielenosoittajat ja kaupungin poliisivoimat ottivat muutamaan otteeseen yhteen lauantain ja sunnuntain välisenä yönä. Poliisi käytti yöllä kyynelkaasua ensimmäistä kertaa viime viikonlopun aluevaalien jälkeen.
 Yksi mielenosoituskulkueista marssi Yhdysvaltain konsulaatin eteen. Miguel Candela / EPA
 Tänään yksi mielenosoituskulkueista marssi Yhdysvaltain konsulaatin eteen kiittämään presidentti  Donald Trumpia  lakimuutoksesta, jolla tuetaan Hongkongin mielenosoittajia.
 Mielenosoittajat ovat suivaantuneet Hongkongin hallintojohtajan  Carrie Lamin  peräänantamattomuuteen. Lam ei ole ollut valmis myönnytyksiin, vaikka demokratialiikettä kannattavat puolueet ottivat selkeän voiton aluevaaleissa.
 Hallintojohtaja Carrie Lam. Jeon Heon-Kyun / EPA
 Lue myös:
 Trump allekirjoitti Hongkongin demokratiamielenosoittajia tukevan lain – Kiina kiukustui
 Jokaisella äänellä oli merkitystä: Hongkongin demokratialiike syrjäytti Peking-mieliset aluevaaleissa
 Demokratialiike on noussut Hongkongin aluevaalien voittajaksi

Mielenosoittajat palasivat kadulle Hongkongissa – poliisi käytti kyynelkaasua yöllisissä yhteenotoissa


Summary: Italian keisarileikkausepidemia on piikkinsä nähnyt, mutta luvut ovat erityisesti maan eteläosissa yhä hälyttäviä.

NAPOLI  Oli leuto tammikuinen keskiviikkoaamu, aurinko oli vasta noussut. Viimeisillään raskaana oleva napolilainen  Stefania D'Andrea  odotti kaupungin laidalla sijaitsevan sairaalan naistenklinikalla vuoroaan keisarileikkaukseen.
 Osaston käytävät olivat täynnä naisia samalla asialla. D'Andrealle kerrottiin, että hänen täytyisi odottaa. Leikkaussalissa oli ruuhkaa, sillä tavallista useampi gynekologi oli sopinut keisarileikkauksia samalle aamulle.
 Odottaessaan D'Andrea tajusi, ettei ollut täysin käsittänyt, mitä hänelle oli tapahtumassa.
 Vain kaksi päivää aiemmin, 36. raskausviikolla, D'Andrea oli käynyt kontrollikäynnillä raskauttaan seuranneen gynekologin eli naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin vastaanotolla. Tämä oli arvioinut, ettei D'Andrean synnytys voisi alkaa luonnollisesti tälle aiemmin annettujen, supistuksia ehkäisevien lääkkeiden takia.
 Siispä lääkäri kehotti D'Andreaa tulemaan keisarileikkaukseen.
 – Se yllätti. Minulla oli ollut supistuksia, mutta ne oli saatu hallintaan ja voin hyvin. Laskettuun aikaan oli yli kolme viikkoa, D'Andrea muistelee nyt kodissaan Napolissa, Scampian kaupunginosan laidalla.
 D'Andrea empi lääkärin ehdotusta, mutta suostui. Hän oli toivonut alatiesynnytystä. Aikaa harkita ehdotusta ei kuitenkaan lääkärin mukaan ollut. Tämä ei myöskään kertonut leikkauksen mahdollisista riskeistä tai seuraamuksista.
 D'Andrean tytär syntyi keisarileikkauksella tuona keskiviikkoiltapäivänä, 25. tammikuuta vuonna 2012 ja sai nimen  Fiamma .
 – Olisimme voineet vielä odottaa. Uskon, että lääkäri pelkäsi, että synnytys käynnistyisi itsestään, vaikka hän oli väittänyt muuta, D'Andrea sanoo.
 Stefania D’Andrean toinen lapsi Leon syntyi ilman keisarileikkausta. Giulia Frigieri
 Italiassa useampi kuin joka kolmas lapsi  syntyy keisarileikkauksella eli sektiolla.
 Tilasto vie maan listauksessa Puolan ja Unkarin tuntumaan,  Euroopan kärkikolmikkoon.  Suomi puolestaan on Euroopan maiden häntäpäässä. Vuonna 2017 suomalaisten synnytyksistä  16,7 prosenttia oli sektioita.
 – Voidaan sanoa, että täällä [Italiassa] on keisarileikkausepidemia, sanoo nyt jo eläkkeellä oleva naistentautien ja synnytysten erikoislääkäri sekä Genovan yliopiston tutkija  Sandra Morano . Hän oli vuosina 2012–2017 mukana EU:n rahoittamassa tutkimushankkeessa, joka tähtäsi keisarileikkausten vähentämiseen.
 Moranon mukaan keisarileikkausten määrä Italiassa on noussut räjähdysmäisesti. 1980-luvun noin kymmenestä prosentista noustiin piikkiin, 38 prosentin lukemaan noin kymmenen vuotta sitten. Italian terveysministeriön Ylelle toimittamien tilastojen mukaan vuonna 2018 yhä kolmannes synnytyksistä tehdään keisarileikkauksella.
 Keisarileikkaukset ovat lääkäreille ja klinikoille suoranainen bisnes.  tutkija Sandra Morano
 Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan  keisarileikkaus tulee tehdä vain,  jos se on lääketieteellisistä syistä perusteltua. Leikkausten määrä ei saisi järjestön mukaan kivuta 10–15 prosentin yläpuolelle, sillä turhat sektiot voivat vahingoittaa äidin ja lapsen terveyttä.
 Äidille synnytyksen jälkeiset komplikaatiot ovat yleisempiä keisarileikkauksessa kuin alatiesynnytyksessä.  Yleisimpiä haittoja  ovat verenvuoto ja tulehdukset kuten kohtutulehdus. Leikkaus lisää myös veritulpan riskiä sekä mahdollisesti seuraavan raskauden riskejä.
 Keisarileikkauksella syntyneillä lapsilla esiintyy muita enemmän allergioita ja astmaa. Suunnitellulla sektiolla syntyneellä lapsella on lisäksi  lisääntynyt alttius  syntymän jälkeisiin hengitysvaikeuksiin.
 Napolissa yli puolet lapsista syntyy keisarileikkauksella. Giulia Frigieri
 – Napoli on yksi iso kaaos, tutkija Sandra Morano huokaa.
 Eniten sektioita tehdään Italiassa juuri Campanian alueella,  jonka pääkaupunki Napoli on. Siellä yli puolet synnytyksistä oli keisarileikkauksia vuonna 2018.
 Sektioiden määrä vaihtelee alueittain. Pohjois-Italiassa prosentuaalinen osuus on lähempänä ideaalia, etelään mentäessä se kasvaa.
 Ilmiö selittyy osin terveydenhuollon alueellisilla eroilla. Roomasta etelään kunnat ostavat palveluja usein yksityisiltä klinikoilta.
 Erityisesti Napolissa terveydenhuolto on suurelta osin yksityisten klinikoiden varassa. Niissä keisarileikkauksia tehdään eniten, Morano selittää.
 Joissakin tapauksissa jopa hälyttävän paljon.
 Vuonna 2017 Napolissa kolmelle yksityisklinikalle ja kolmeen julkiseen sairaalaan lähetettiin tarkastajat, sillä niiden keisarileikkausten määrät olivat pitkään keikkuneet yli 60 prosentissa.
 Kun teet aamulla suunnitellun keisarileikkauksen, se on sitten alta pois.  tutkija Sandra Morano
 Lääketieteestä ei löydy syytä näin suurelle leikkausmäärälle. Tutkija Morano kertoo, että keisarileikkaukset ovat lääkäreille ja klinikoille suoranainen bisnes.
 Kunnat maksavat yksityisille klinikoille korvausta sen mukaan, millaisia toimenpiteitä niissä tehdään. Keisarileikkauksesta maksetaan enemmän kuin tavallisesta alatiesynnytyksestä, Morano selittää.
 Italiassa on tapana, että lääkärit työskentelevät julkisella tai yksityisellä puolella ja pitävät vielä omia, yksityisiä vastaanottoja. Heidän vastaanotollaan käyvät asiakkaat tulevat toimenpiteisiin klinikoille, joilla he työskentelevät.
 Maassa on pidemmän aikaa käyty keskustelua julkisen  sairaanhoidon kriisistä  ja  yksityisten palvelujen käytön vaikutuksista.  On pohdittu, tehdäänkö yksityisillä terveysklinikoilla turhia toimenpiteitä, koska ne tuovat kassaan rahaa.
 Stefania D’Andrea odottaa kolmatta lastaan. Giulia Frigieri
 Keisarileikkaus on alatiesynnytystä helpompi  vaihtoehto myös aikataulujen kannalta, tutkija Sandra Morano selittää.
 – Kun teet aamulla suunnitellun keisarileikkauksen, se on sitten alta pois, hän sanoo.
 Keisarileikkausten vähentämiseen tähtäävän hankkeen aikana Morano keskusteli aiheesta italialaisgynekologien kanssa. Napolilaisessa sairaalassa lääkärit olivat hänen mukaansa niin sisällä leikkauskulttuurissa, etteivät aluksi ymmärtäneet, miksi niiden määrä pitäisi saada laskuun.
 Myös lääkäreiden selitykset kuulostivat Moranosta ihmeellisiltä.
 – Napolissa joku lääkäri sanoi, että teki sen, koska naisen perhe uhkaili nostaa syytteen, jos naiselle tapahtuisi alatiesynnytyksessä jotain. Jotakuta olivat kuulemma työkaverit painostaneet.
 Italiassa ihmetystä herätti vuonna 2016  yksityinen napolilaisklinikka  Villa Cinzia, jonka synnytyksistä yli 90 prosenttia oli sektioita. Klinikan johtava lääkäri kertoi silloin sanomalehti La Repubblicalle olevansa ylpeä tuloksesta, sillä keisarileikkaus toi hänen mukaansa sekä äidille että lapselle turvaa ja hyötyä. Alatiesynnytyksessä puolestaan piili hänestä enemmän vaaroja.
 Tunsin, että minun kehossani on jotain vikaa.  Stefania D'Andrea
 Moranon mukaan lääkäreissä oli myös niitä, jotka puolustautuivat ja kertoivat "vain suostuneensa naisten pyyntöön päästä leikkaukseen". Tätäkin selitystä Morano pitää tekosyynä. Hänen mukaansa naisen pyyntö on merkki siitä, että hän pelkää.
 – On luonnollista, että synnytys pelottaa. Silloin lääkärillä on vastuu keskustella naisen kanssa, kertoa keisarileikkauksen riskeistä. Pyrkiä kääntämään pää.
 Katunäkymä Napolin keskustan tuntumassa, Sanitàn kaupunginosassa. Giulia Frigieri
 Stefania D'Andrean tytär, nyt 8-vuotias Fiamma  tahtoo huomiota. Hän haluaa viedä äitinsä toiseen huoneeseen ja näyttää tälle sinisestä afrikkalaistyylisestä kankaasta ompelemiaan nukenvaatteita. D'Andrea kaappaa lapsen kainaloon ja pyytää lasta vielä odottamaan hetken.
 Hän kertoo olleensa tytön maailmaan saatelleen keisarileikkauksen jälkeen varma, ettei haluaisi lisää lapsia. Muistot raskaudesta ja synnytyksestä olivat ikävät. Leikkauksesta toipuminen vei aikaa, arpi vatsassa ärtyi usein ja punotti. Itsetunto oli maassa, olo epäonnistunut.
 – Tunsin, että minun kehossani on jotain vikaa, sillä en pysty synnyttämään normaalisti. Se oli rankkaa minulle naisena. Ei siksi, että minusta naisen tarkoitus olisi vain synnyttää, vaan koska halusin sitä kovasti.
 Leikkauksen tehneen lääkärin sanat satuttivat. Hän arvioi, että D'Andrean olisi keisarileikkauksen takia hankalaa ellei mahdotonta synnyttää enää alateitse.
  Teresa De Pascale on perustanut tukiyhdistyksen, missä äidit kokoontuvat keskustelemaan ja joogaamaan. Giulia Frigieri
 Yle haastatteli D'Andrean lisäksi neljää muuta naista, joille oli tehty suunniteltu keisarileikkaus Roomassa tai Napolissa vuosina 2002–2018. Kaikkien raskautta oli seurannut lääkäri. Osa oli synnyttänyt julkisessa sairaalassa, osa yksityisklinikoilla.
 Kolme näistä neljästä kertoi myöhempien kokemustensa ja konsultaatioidensa perusteella olevansa sitä mieltä, että keisarileikkaukseen päädyttiin heppoisin perustein. He myös kokivat, että leikkauksen seurauksista ei kerrottu tarpeeksi.
 Raskausaika oli ihanaa, olin täynnä energiaa ja tunsin oloni hyväksi.  Stefania D'Andrea
 Stefania D'Andrea päätti etsiä tukea traumaansa kätilö  Teresa De Pascalelta . De Pascale on perustanut 20 vuotta sitten Terraprena-nimisen odottavien äitien ja synnyttäneiden tukiyhdistyksen Napolissa.
 – Kätilön tuki oli valtava apu traumasta selviämisessä, D'Andrea kertoo.
 Tunnelma De Pascalen kanssa oli lämmin – hänelle saattoi uskoutua. Mikä tärkeintä, D'Andrea sai tietoa. Ehkäpä vika ei ollutkaan hänen kehossaan, eikä alatiesynnytys ollut automaattisesti poissuljettu.
 Pian D'Andrea päätti aviomiehensä kanssa yrittää toista lasta. Raskauden aikana hän kävi De Pascalen yhdistyksen tiloissa muiden odottavien ja vasta äidiksi tulleiden kanssa. Juteltiin huolista ja peloista, tehtiin kevyitä joogaharjoituksia. Asiaankuuluvat lääketieteelliset tutkimukset teki yksityinen lääkäri.
 – Raskausaika oli ihanaa, olin täynnä energiaa ja tunsin oloni hyväksi, D'Andrea muistaa.
 Kun synnytys sitten omia aikojaan alkoi käynnistyä, De Pascale soitettiin D'Andrean kotiin tueksi. Myöhemmin he suuntasivat yksityisklinikalle, johon De Pascale ohjaa asiakkaansa synnyttämään. Perheen toinen lapsi,  Leon -poika syntyi kätilön käsivarsille.
 Äidit ja vauvat jumppaavat Teresa de Pascalen joogatunnilla Napolissa. Giulia Frigieri
 Napolilainen Teresa De Pascale, 69, on tehnyt töitä  keisarileikkaustrendiä vastaan reilun kolmen vuosikymmenen pituisen uransa aikana. Hänestä on selvää, että Italian suuret keisarileikkausluvut kertovat epärehellisestä järjestelmästä.
 Nykyään De Pascale tarjoaa yksityisiä kätilöpalveluja, mutta ennen sitä hän työskenteli vuosia Napolin lähellä julkisessa sairaalassa. Hän pyrki siihen, että naiset synnyttäisivät normaalisti: tarjosi vaihtoehtoisia synnytysasentoja, pyrki odottamaan synnytyksen luonnollista alkamista. Se suututti jotkut lääkärit.
 – Italian lain mukaan kätilö avustaa synnytyksessä itsenäisesti. Vasta, jos synnytyksessä ilmenee ongelmia, lääkäri tulee paikalle ja voi päättää, miten jatketaan. Tai näin sen pitäisi mennä, De Pascale sanoo.
 Niin asia ei kuitenkaan usein mene. De Pascalen mukaan lääkärit tekevät päätöksiä – joskus ei niinkään naisen, vaan omat intressit edellä.
 Taustalla vaikuttaa myös ajattelun muutos: naiset valitsevat raskauttaan seuraamaan yhä useammin yksityisen lääkärin kuin kätilön.
 – Tämä on luonut lääkäreille tilanteen, jossa he tienaavat hyvin. Koska vastuu on jaettu, on kuin ketään yksittäistä tahoa ei voisi syyttää, sanoo De Pascale.
 Stefania D’Andrean kolmannen lapsen laskettu aika on tammikuun alussa. Giulia Frigieri
 Nyt 39-vuotias Stefania D'Andrea on jälleen raskaana . Seitsemännelle kuulle edennyt odotusaika on sujunut rauhaisasti, hän kertoo hymyillen. Tälläkin kerralla hän toivoo voivansa synnyttää luonnollisesti, ilman leikkausta.
 Viime vuosina Napolin ja yleisemminkin Italian keisarileikkaustilastot ovat kääntyneet lievään laskuun. Se voi olla osittain valvonnan lisäämisen ja erilaisten ongelman kitkemiseen tähtäävien hankkeiden ansiota.
 Tilanteessa on silti edelleen paljon parantamisen varaa. D'Andrean mukaan ongelmaan on hieman herätty, ja muun muassa naisia tukevaa yhdistystoimintaa on enemmän. Hän on itsekin liittynyt yhdistykseen, jossa naiset saavat kätilöiltä ja toisiltaan tietoa synnytyksestä ja vaihtoehdoista.
 Yleisesti ottaen naiset jäävät näiden asioiden kanssa kuitenkin yhä yksin ja kaipaisivat enemmän tukea, D'Andrea pohtii.
 – Esimerkiksi siinä, että ainoa vaihtoehto keisarileikkauksen jälkeen ei ole toinen keisarileikkaus.
 Myös Italian keisarileikkauksia käsittelevässä julkisessa keskustelussa on hiljalleen tapahtunut muutosta. Aihe on esillä mediassa aiempaa useammin.
 D'Andrean mukaan myös kätilöt ovat alkaneet taistella takaisin itsenäistä päätösvaltaansa synnytyksessä. Enää he eivät niin usein jää lääkärin jalkoihin, hän arvelee.
 – Kaikki johtuu siitä, että näistä asioista on vihdoin alettu puhua julkisesti. Aiemmin niistä ei kuullut missään.
 Lue lisää:
 Suomalaiset ovat luomuilijoita, mutta synnytyspelko kasvaa – 5 mielenkiintoista asiaa synnytyksestä
 Synnytyspelon vuoksi tehtävät keisarileikkaukset yleistyneet

"Täällä on keisarileikkausepidemia" – Napolin alueella yli puolet lapsista syntyy sektiolla, joiden tehtailu muistuttaa jo bisnestä


Summary: Suomen uusi komissaari on rikkonut useita lasikattoja. Uran suurin pudotus johtui yhteenotosta ay-liikkeen kanssa.

Vähän ennen SDP:n vuoden 2008 puoluekokousta Jutta Urpilainen kiipesi Suomen Pankin portaita. Hän oli sopinut tapaamisen pääjohtaja  Erkki Liikasen  (sd.) kanssa.
 32-vuotias kansanedustaja  Jutta Urpilainen   oli ilmoittautunut puheenjohtajakisaan .
 Urpilainen tuli Helsingin keskustassa sijaitsevaan rahamaailman linnakkeeseen kädessään 20 erilaista kysymystä taloudesta. Puheenjohtajaehdokkaalla ja pääjohtajalla meni puolitoista tuntia kysymyksien ja vastausten pohdinnassa.
 – Siitä minä opin hänet tuntemaan, Liikanen muistelee.
 – Hän on hyvin asiasuuntautunut, vakava henkilö suhtautumisessaan työhönsä. Siinä ei ole mitään kevyttä.
 Myöhemmin keväällä Urpilainen  valittiin SDP:n puheenjohtajaksi Hämeenlinnassa .
 Puolueen historian nuorin, kokematon puheenjohtaja oli monelle järkytys. Vastaehdokas toisella kierroksella oli moninkertainen ministeri  Erkki Tuomioja .
 Tappion kärsinyt Tuomioja sanoi ymmärtäneensä, milloin täytyy siirtyä veteraanisarjaan.
 Veteraanin ja nuoren puheenjohtajan kohtaamiset eivät jääneet kuitenkaan siihen.
 Urpilainen oli SDP:n puheenjohtajana ensimmäinen nainen, kuten myöhemmin myös valtiovarainministerinä ja nyt Suomen komissaarina. Lasikatot poksahtelevat kokkolalaisen uralla, mutta Liikanen ei pidä häntä taktikkona tai pelurina.
 – Poliitikot voi jakaa kahteen ääriryhmään. On sellaisia, joille politiikka on 80 prosenttia taktiikkaa ja 20 prosenttia asiaa ja sitten toinen ääripää, joille se on 20 taktiikkaa ja 80 prosenttia asiaa. Jutta kuuluu ehdottomasti tähän jälkimmäiseen, Erkki Liikanen arvioi.
 Pohjalaiset ovat pohjalaisia, savolainen Liikanen virnuilee.
 Valtiovarainministeri Jutta Urpilaisen ja pääministeri Jyrki Kataisen alkutaival oli kireä. Yle
 Kesärannassa riitelijöistä tuli kavereita
 Suomella on ennen Urpilaista ollut kolme komissaaria: Erkki Liikanen (sd.) vuosina 1995–2004, nykyinen Suomen pankin pääjohtaja  Olli Rehn  (kesk.) 2004–2014 ja Sitran yliasiamieheksi nimitetty  Jyrki Katainen  (kok.) 2014–2019.
 Aiempien komissaarien salkun keskiössä ovat olleet talousasiat. Nyt kansainvälisistä kumppanuuksista vastaava komissaari Urpilainen halkoo omaa, suomalaisille uutta latua.
 Me istuttiin Kesärannassa kahdestaan ja käytiin läpi vaikeita asioita.  Jyrki Katainen
 Vuoden 2011 vaalien jälkeen Jyrki Kataisesta  (kok.) tuli pääministeri ja Jutta Urpilaisesta valtiovarainministeri niin sanottuun sixpack- hallitukseen. Alkutaival oli keskinäistä kyräilyä.
 – Muistan, että hallitusneuvotteluissa sosiaalidemokraatit puhuivat jaetusta johtajuudesta. Se tarkoitti, että heillä oli erilaisia näkemyksiä siitä, miten asioissa pitäisi edetä. Jutta oli monen tulen välissä, Katainen kertoo.
 Yhteisöveron kevennys oli iso koetinkivi  sekä hallitukselle että Urpilaiselle. Sitä pidettiin liiallisena myönnytyksenä työnantajille. Urpilainen sai lopulta demariryhmän tuen. Dynamiikka myös hallituskumppanien välillä muuttui.
 – Me istuttiin Kesärannassa kahdestaan, käytiin läpi vaikeita asioita ja pohdiskeltiin politiikkaa myös laajemmin kuin pelkästään sitä budjettia, Katainen muistelee.
 Keskinäinen arvostus ja luottamus johti kaveruuteen, joka näkyi myös työministerinä toimineen  Lauri Ihalaisen  (sd.) mukaan hallitustyössä. Ihalainen oli Urpilaisen tukija myös päätöksessä alentaa yhteisöveroa neljä prosenttiyksikköä. He olivat muutenkin tiivis työpari hallituksessa.
 Ihalainen seurasi vierestä, kuinka nuoren  valtiovarainministerin aika meni eurokriisin hoitamiseen .
 – Hän hahmottaa nopeasti olennaisen. Sitkeä, mutta ei jääräpäinen, Ihalainen luonnehtii.
 Suomen ammattiliittojen keskusjärjestön (SAK) entinen puheenjohtaja kuitenkin kuuli kokous- ja käytäväpuheista, että vastaehdokasta puuhataan. Nyt tiedetään, että SAK-laisissa Metalli- ja Paperiliitossa sekä Julkisten ja hyvinvointialojen liitossa (JHL) pohjustettiin Urpilaisen vaihtamista Ammattiliitto Pron puheenjohtajaan  Antti Rinteeseen  (sd.).
 Taustalla olivat SDP:n liian alhaisena pidetyt kannatusluvut.  Ehkä painavampi syy oli kuitenkin ammattiyhdistysliikkeen napamiesten  tunne siitä, ettei heidän näkemyksiään kuunneltu.
 Sivuun jääneet ay-johtajat suuttuivat
 Entinen STTK:n puheenjohtaja  Mikko Mäenpää  (sd.) muistaa vieläkin, kun hän eräänä arkiaamuna käveli Senaatintorin poikki. Muutaman askeleen päässä valtioneuvoston linnasta hän sai viestin, että sovittu tapaaminen valtiovarainministeri Jutta Urpilaisen kanssa oli peruuntunut.
 – Jutalle tuli maine, että hänellä ei ollut aikaa puhua ay-liikkeen kanssa. Se oli huono juttu, jos oli todella painavaa sanottavaa ja tapaamisaikaa oli oikein haettu.
 Media tenttii valtiovarainministeri Jutta Urpilaista valtioneuvoston linnan edessä. Yle
 Urpilaisen valtiovarainministerivuosina napina yltyi. SAK-laisten liitto- tai keskusjärjestöpuheenjohtajien ja Urpilaisen tapaamisia ei saatu aikaan.
 Urpilaisen vinkkelistä nopeisiin kalenterimuutoksiin oli syynsä. Hänellä oli joka päivä Brysselin kriisikokousten varalta lentolaukku pakattuna ministeriauton takaluukussa.
 Ay-liike on hyvin kansallinen, vaikka sillä on kansainvälisiä suhteita.  Mikko Mäenpää
 Kun Urpilainen valittiin SDP:n puheenjohtajaksi Hämeenlinnan puoluekokouksessa, hän lupasi kehittää SDP:tä johtavaksi tulevaisuuspuolueeksi. Uudistaminen oli Mäenpään mielestä tärkeää ja sen Urpilainen hoiti hänen mielestään hyvin.
 – SDP:ssä on kuitenkin tosiasia, että jos haluaa uudistaa puoluetta, niin pitää osata kuunnella niitä, jotka ovat perinteisiä vallankäyttäjiä, rahoittajia ja kannattajia
 SAK-laiset ammattiyhdistysjohtajat purnasivat, että mitä hän nyt priorisoi, EU-kokousta, Kreikan tilannetta vai suomalaisen ay-liikkeen viestiä.
 Mäenpää toivoi kansainvälisyyttä ja uudistuksia korostavalle Urpilaiselle jatkokautta.
 – Tietyllä tavalla ay-liike on hyvin kansallinen, vaikka sillä on kansainvälisiä suhteita. Voi olla, että eurooppalaiset virtaukset ja sitä kautta tulevaisuus koetaan vieraana.
 – Koetaan, että pitää vaan sopia palkat ja työsuhteiden ehdot ja SDP:n pitäisi tukea tätä, Mäenpää pohtii.
 SDP:n puoluevaltuuston kokous Pikkuparlamentissa 10. maaliskuuta 2012. Kuvassa Jutta Urpilainen (vas) ja Mikael Junger. Mauri Ratilainen / AOP
 Urpilainen pohti viime metreille taisteleeko puheenjohtajuudesta
 Joensuun puoluekokouksessa 2010  Urpilaisen työpariksi ja puoluesihteeriksi nousi  Mikael Jungner . Demarien rautakourat kuuntelivat hölmistyneinä, kun eläväinen puoluesihteeri julisti SDP:n rakkauden puolueeksi.
 Jungnerin mielestä liittojohtajat olivat takajaloillaan, koska Urpilainen ei ollut heidän käskytettävissään.
 – Sieltä tuli jotain vaikkapa STX-telakkaan liittyyviä esityksiä, että telakka pitää ottaa Suomen valtion omistukseen. Ehdotusten sijaan työministeri Lauri Ihalainen, valtiovarainministeri Jutta Urpilainen ja elinkeinoministeri Jan Vapaavuori rakensivat ratkaisun, että telakka menee saksalaisomistukseen.
 Jälkikäteen sekä STX-telakkaratkaisu että yhteisöveroalennus ovat saaneet kiitosta myös sosiaalidemokraateilta.
 Urpilainen ei lähde puolittain mihinkään.  Mikael Jungner
 Syksyn 2013 aikana tieto vastaehdokkaaksi nousevasta Antti Rinteestä oli ehtinyt myös Jutta Urpilaisen korviin. Rinteen tukijat olivat onnistuneet saamaan läpi omia nimiään puoluekokousedustajiksi niin sanotuista puolueen sopupiireistä, joissa edustajista ei äänestetty.
 Sekä Jungner että Ihalainen muistavat, että  Urpilainen mietti alkuvuoteen 2014 asti  lähteekö hän kamppailemaan puheenjohtajuudesta.
 – Urpilainen mietti tosissaan eikä tiennyt haluaako jatkaa vai ei. Helmikuussa 2014, vain kolme kuukautta ennen puoluekokousta, tuli se varmuus, että kyllä haluaa. Se kuvaa hyvin Urpilaista. Hän ei lähde puolittain mihinkään, Jungner sanoo.
 Ihalainen ja peruspalveluministeri  Susanna Huovinen  kannattivat Urpilaisen uudelleenvalintaa myös julkisesti.
 – Olimme olleet hyvä työpari Jutan kanssa hallituksessa. Ajattelin, että silloin pitää tukea, kun on vaikeata, Ihalainen muistelee.
 “Jätän väliin”
 Kerrotaan, että Seinäjoella ennen puoluekokouksen puheenjohtajäänestystä naiskaksikko nappasi ulkoministeri Erkki Tuomiojan kyytiin. He vetosivat vielä matkalla kokouspaikalle, että hän käyttäisi puheenvuoron Urpilaisen puolesta.
 Olihan Urpilainen valinnut Tuomiojan ulkoministeriksi siitä huolimatta, että tämä kutsui nuoren puheenjohtajan ensimmäistä kuntavaalien kampanjaa vuonna 2008 unelmahötöksi.
 Vetoajille Tuomioja ei vastannut mitään eikä hän nytkään muista koko tilannetta.
 – Minuun vedottiin molemmilta, sekä Urpilaisen että Rinteen, puolilta. Koska ei ollut syytä, en ottanut kantaa kummankaan puolesta.
 Urpilaisen hyviä tai huonoja ominaisuuksia puheenjohtajana hän ei halua muistella.
 – Jätän väliin.
 Komissaarikuulemisia ja Urpilaisen onnistumista niissä hän on kuitenkin seurannut.
 – Hän oli valmistautunut ja pärjäsi hyvin. Ainoa, jolle ei tullut mitään huomautuksia.
  “Mitä ne plikat poraa?”
 Seinäjoen puoluekokouksessa 2014 uudeksi  puheenjohtajaksi kukitettiin Antti Rinne. Salin keskellä seisoi toistakymmentä naista ryhmähalissa.
 Monet itkivät. Yksi heistä oli nykyinen Hyvinvointialan (HALI) toimitusjohtaja  Ulla-Maija Rajakangas , Urpilaisen tukija.
 – Äitini tuli siihen kysymään, että mitä ne plikat poraa. Sanoin, että äiti, nyt ei ole hyvä hetki tulla jeesustelemaan, Rajakangas muistelee.
 Naiset eivät ole unohtaneet tätä juttua.  Ulla-Maija Rajakangas
 Urpilainen vaikutti selviävän tappiostaan paremmin kuin useimmat tukijansa. Hän nauratti puolueväkeä neuvomalla seuraajaansa: Älä sitten koskaan laita verkkosukkia valokuviin. Poseeraus verkkosukissa Iltalehden kuvissa oli aloittelevan puheenjohtajan julkisuusmoka. Se seuraa Urpilaista vieläkin.
 Monille demarinaisille Urpilaisesta tuli esikuva, jota äijät vähättelevät.
 Rajakangas sanoo kiinnittäneensä Jutta Urpilaiseen huomiota jo tämän kansanedustajavuosina. Pienessä porukassa hän oli houkuttelemassa nuorta poliitikkoa pyrkimään puheenjohtajaksi.
 – Jutta on tunnollinen ja hoitaa ne asiat, mihin hänet valitaan. Enkä tarkoita niin kuin tyttö, joka tekee kaiken kuten pitää vaan, että hän ei tee mitään puolitehoisesti vaan täysillä aina.
  SDP:n puheenjohtajaksi valittu ammattiliitto Pron puheenjohtaja Antti Rinne ja äänestyksen hävinnyt Jutta Urpilainen puoluekokouksessa Seinäjoella 9. toukokuuta 2014.  Antti Aimo-Koivisto / Lehtikuva
 Rajakangas uskoo, että Urpilainen oli aikaansa edellä puheenjohtajana ja SDP:n uudistajana. Unelmista puhuminen ei ole tänä päivänä enää kummallista vaan poliittista arkea. Yksi asia haittasi kuitenkin enemmän ja se johti väärinkäsityksiin.
 – Linkki ay-liikkeen ja Urpilaisen väliltä puuttui.
 Rajakankaan mukaan Urpilainen halusi, että SDP on puolue, jolla on puolueen tehtävät ja ammattiyhdistysliikkeellä on ammattiyhdistysliikkeen tehtävät. Se nähtiin perinteiden rikkomisena.
 – Naiset ei ole unohtaneet tätä juttua. Minäkin olen surkutellut omassa demarikuplassani Seinäjoen tappiota. Muut lohduttavat, että nythän Jutta on siellä, missä hän on parhaimmillaan, EU-komissaarina.
 Urpilainen oli aikoinaan mukana, kun alle 35-vuotiaiden kansalaisjärjestöä Eurooppanuoria perustettiin. Hänen puolisonsa,  Juha Mustonen  on järjestön ensimmäinen puheenjohtaja.
 “Jutan kanssa ei mennä kaljalle”
 Mutta keihin Urpilainen luottaa, keiden kanssa hän sparraa asioita ja keiden kanssa hän lähtee kaljalle?
 – Jutan kanssa ei mennä kaljalle, tokaisee Jungner.
 Hän syö mieluummin vaikka hyvää aamiaista kivijalka-kahvilassa.
 Kysymykseen Urpilaisen poliittisesta lähipiiristä ei tahdo oikein tulla keneltäkään vastausta. Haastateltavat hiljenevät ja miettivät pitkään.
 Yleisin veikkaus läheisimmiksi sparraajiksi ja luottohenkilöiksi ovat Urpilaisen isä, pitkäaikainen kansanedustaja ja valtiopäiväneuvos  Kari Urpilainen  sekä puoliso, ulkoministeriön karriääridiplomaatti ja virkamies Juha Mustonen.
 Perheen ulkopuolisista mainitaan vain Urpilaisen avustaja  Arto Virtanen .
 2010-luvulla syntyi jonkinlainen lähipiiri. Jutta Urpilainen, Mikael Jungner ja näyttävän EU-uran tehnyt nykyinen pääjohtaja  Timo Pesonen  puolisoineen lensivät politiikan arjesta monille yhteisille lomamatkoille. Heitä yhdisti tuolloin sosialidemokratia ja eurooppalaisuus.
 – Me oltiin kuusikko, joiden oli luontevaa olla yhdessä. Työ ja vapaa-aika sekoittui, Jungner kertoo.
 Perjantaina Timo Pesosen puoliso Milttonin Brysselin-toimiston vetäjä  Kaisa Soro-Pesonen  ilmoitti aloittavansa maanantaina työt komissaari Jutta Urpilaisen kabinetissa.
 “Maailman köyhyyttä ei poisteta tällä salkulla”
 Opettiko kotimaan politiikan kova koulu komissaarin huippuvirkaan nousseen Urpilaisen varovaiseksi?
 Erkki Liikanen uskoo, että komissiossa Urpilaisen tausta voi olla eduksi.
 – Se, että miehet on käyneet sun kimppuun, olet taistellut asioista ja pitänyt pääsi. Velat voi siinä mielessä muuttua omaisuudeksi, Suomen pankin entinen pääjohtaja ja ex-komissaari sanoo.
 Kun pääministeri Antti Rinne esitti Urpilaista komissaariehdokkaaksi, hän sai puolueväen silmissä mahdollisuuden lievittää menneitä. Joidenkin arvioiden mukaan se oli samalla keino lähettää monen ihailema poliitikko mahdollisimman kauas.
 Työ komissaarina voi kiinnittää Urpilaisen Brysseliin vuosiksi tai liki vuosikymmeneksi, kuten kävi sekä Erkki Liikaselle että Olli Rehnille. Hänen tehtävänsä kehityskomissaarina on uusi, vaativa ja laaja.
 Entinen ulkoministeri Erkki Tuomioja tyrmää vähättelyt kehityskomissaarin salkun painoarvosta. Sitä on joissakin arvioissa pidetty kevyempänä kuin aiempia talouspainotteisia salkkuja.
 – Oleellista on luoda Afrikka-strategia ja aito yhteistyökumppanuus Afrikan maiden kanssa. Tehtävässä on mukana myös ilmastonmuutokseen sopeutuminen ja muuttoliikkeiden hallinta. Kaikella tällä on suurempi paino kuin neljä vuotta sitten.
 Kansainvälisten kumppanuuksien komissaari läpäisi EU-parlamentin kuulemisen huomautuksitta. Susanna Turunen / Yle
 Entisten komissaarien Liikasen ja Kataisen mukaan kehityspolitiikan ja Afrikka-suhteiden merkitys on kasvanut isosti. Taustalla on myös ajankohtainen kysymys maahanmuutosta.
 – Jutta ei maahanmuuttopolitiikasta sinänsä vastaa, mutta mitä paremmin köyhissä maissa menee, sitä vähemmän ihmisillä on tarvetta paeta vainoa ja huono-osaisuutta, Katainen sanoo.
 Liikasen mielestä on kohtuutonta kysyä, mitä Urpilaisen pitäisi saada aikaan uudessa tehtävässään.
 – Maailman köyhyyttä ei poisteta yksin tämän salkun avulla, mutta se on tärkeä tehtävä. Nämä ovat megaluokan kysymyksiä.
 Hän nostaa esimerkiksi tutkimukset, joiden mukaan ilmastonmuutoksen kielteiset vaikutukset kohdistuvat köyhiin Afrikan maihin, joilla ei ole pääsyä merelle. Tuottavuus supistuu ja mahdollisuudet nostaa elintasoa pysähtyvät.
 Urpilaisen onnistuminen tulevina vuosina ei ole kiinni vain omasta tontista. On kyse myös siitä, miten muut, erityisesti komission puheenjohtaja häntä kuuntelevat.
 Komission työtä  johtaa ensi kertaa nainen, saksalainen  Ursula von der Leyen .
 Von der Leyenin tavannut Liikanen uskoo, että komission pomo ja Urpilainen tulevat hyvin keskenään toimeen.
 –  Von der Leyen on hyvin asiasuuntautunut , hyvin organisoitunut, hyvin vahva ja vakaumuksellinen eurooppalainen. Sitähän Juttakin on.
 Jutta Urpilainen aloittaa kansainvälisistä kumppanuuksista vastaavana komissaarina tänään 1. joulukuuta.
 Lisää aiheesta:
 Jutta Urpilaisen tie Brysseliin – Antti Rinne halusi eroon varjostaan
 Ursula von der Leyen on jokeriehdokas EU-komission johtoon – Saksassa hänet tunnetaan omalinjaisena uudistajana
 Analyysi: Jutta Urpilaisesta tulee EU:n pehmeän vallan käyttäjä

Asia edellä, täysillä ja tosissaan –  näin poliitikot vuosien varrelta kuvaavat Jutta Urpilaista


Summary: Kulttuurivieras on myös palkittu musiikkivideoiden tekijä, joka aloittaa kuvauspäivänsä rukoushetkellä.

– Ihana, ihana! Törkeen makee! Sä oot täydellinen!
 Nana Simelius  kehuu poplaulaja  Iltaa , joka vaihtelee asentoa ja heilauttelee vaaleita kiharoitaan salamavalon räpsyessä. Raisiolaisella teollisuusalueella sijaitsevalla studiolla on käynnissä promokuvaukset. Kuvia otetaan ensi vuonna ilmestyvää esikoisalbumia varten.
 Avarassa tilassa häärää kuvaaja Simeliuksen lisäksi lavastajia, kampaaja-meikkaaja sekä levy-yhtiön edustajia. Taustalla soi tarkkaan valittu rauhallinen soulmusiikki luomassa tunnelmaa. Se saa kuvattavan rentoutumaan.
 Hyväntuulinen ilmapiiri on yksi syy, miksi useat Suomen ykkösartistit vaivautuvat kuvattavaksi Raisioon saakka.
 Nana Simelius, 33, on yksi käytetyimpiä poptähtien kuvaajia. Työparinsa eli miehensä  Juhana Simeliuksen  kanssa hän on tehnyt artisteille myös musiikkivideoita, joista on tullut kaksi Emma-palkintoa.
 – Olen nuoresta lähtien seurannut musiikkivideoita ja katsonut promokuvia ja miettinyt, miten ne peilaavat artistin sanomaa ja sisäistä maailmaa, kertoo Nana Simelius kuvatessaan poptähti Iltaa. Mikko Koski / Yle
 Niin ikään muotia ja mainoksia kuvaavan Simeliuksen johtoajatuksena on saada kuvissa esiin ihmiset ja heidän tarinansa.
 Valokuvaaja uskoo, että hänellä on silmää ihmisten lukemiseen, sillä hän kasvoi ongelmien kanssa painineessa perheessä. Kun on elänyt vaikeuksien keskellä, niin mielellään kiinnittää huomiota kauniisiin asioihin.
 – Kun on kirpeitä tuntoja, niin musta tuntuu, että se kauneus vaan voimistuu, miten asiat kokee.
 Lukiopudokkaasta poptähtien kuvaajaksi
 Nana muutti kotoa pois 15-vuotiaana. Se oli hänen mukaansa ainoa vaihtoehto, koska tilanne perheessä kriisiytyi mielenterveys- ja päihdeongelmien takia.
 Ysiluokan jälkeen tyttö meni partioleirille eikä koskaan palannut kotiin. Leirin jälkeen hänen tavaransa ja tulevaisuutensa odottivat yksiössä. Muu perhe muutti taloon, johon hän ei mahtunut. Nanan mukaan kotoa pois muuttaminen ei ollut oma valinta vaan pakko.
 Nana aloitti lukion, sillä 9,3 keskiarvolla se oli luonnollinen jatkumo opiskelulle. Koulun käyminen osoittautui lyhyessä ajassa kuitenkin omillaan elävälle teinille mahdottomaksi. Rahat eivät yksinkertaisesti riittäneet kirjoihin ja elämiseen töissä käymisestä huolimatta. Puolen vuoden jälkeen lukio jäi.
 – Siinä elämäntilanteessa musta otti kopin seurakunta, jossa kävin. Ystävät hakivat lattialleen nukkumaan ja laittoivat minulle ruokaa.
 Lukion päättämisen jälkeen Simelius päätyi media-assistenttilinjalle, missä hän pääsi tutustumaan valokuvaukseen sekä liikkuvan kuvan tekemiseen. Opiskelujen alussa hän tapasi myös tulevan aviomiehensä Juhanan. Pari muutti Turkuun ja teki kaikkia mahdollisia töitä mitä oli tarjolla. Työvoimatoimiston kurssin kautta Nana päätyi harjoitteluun mainoskuvia tekevään Studio Valotukseen  J-P Palmulaakson  oppiin.
 Valokuvaus vei mennessään, ja olihan sama maailma kulkenut Simeliuksen mukana lapsesta pitäen. Hän oli muusikkoisänsä kautta ollut tv-ohjelmien kulisseissa hämmästelemässä alan ammattilaisten työskentelyä.
 – Mua kiinnosti aina se, miten asiat tehdään. Olen pienestä pitäen miettinyt, miten asiat on valaistu. Taustatiimit olivat niitä, mitkä mua siinä hommassa imuttivat.
 Nana Simelius on kuvannut promokuvia poptähdille kuten Jenni Vartiaiselle, Antti Tuiskulle, Anna Puulle ja Cheekille. SimeliusSimelius
 Simelius ei koskaan ajatellut työnsä liittyvän mitenkään musiikkimaailmaan. Silti hän päätyi kymmenen vuotta sitten tekemään promokuvia  Anna Abreun   Just a pretty face?  -albumille. Samaan aikaan hän alkoi tehdä töitä aviomiehensä kanssa yhteisen firman nimissä.
 Sittemmin Simeliusten kuvattavina ovat olleet maamme ykkösartistit kuten  Cheek ,  Jenni Vartiainen ,  Chisu  ja  Antti Tuisku .
 Erityisesti Nana Simeliuksen mieleen on jäänyt yhteistyö räppäri  Mikael Gabrielin  kanssa. Hänen kanssaan on syntynyt kuvien lisäksi musiikkivideot kappaleisiin  Riippumatto  ja  Kivi sakset seteli , joista jälkimmäisen video palkittiin Emma-palkinnolla yleisöäänestyksessä.
 – Mikael Gabrielilla on samanlainen hyvä luova hulluus ja kokeilunhalu. Ja onhan meillä yhtymäkohtia joissain menneisyyden jutuissa.
 Molemmilla on takanaan repaleinen nuoruus, sillä räppäri otettiin teini-ikäisenä huostaan kasvatuskotiin ja Simelius kasvoi osan lapsuudestaan ongelmaisessa kodissa.
 Lupa leikkiä aikuisenakin
 “Jokainen ohjaaja ja kuvaaja käsittelee usein yhtä isoa teemaa töissään jopa läpi elämänsä. Olen käsitellyt aina lapseutta. Ekasta lasten lyhäristä läpi tuhansien kuvien ja videoiden tähän päivään. Kasvua ja kasvamattomuutta.”
 Näin Nana Simelius kirjoitti keväällä Instagram-tilillään. Hän kertoi siitä, kuinka joutui lapsena pitämään huolta vanhemmistaan ja sisaruksistaan. Liian isoissa kengissä hoiperrellessa oma lapsuus jäi kesken.
 Simelius pakeni vaikeita hetkiä kuvataiteen pariin sekä satuihin, joista mieleen ovat jääneet  Zacharias Topeliuksen   Vattumato  sekä  Narnian tarinat . Siskon kanssa hän lähti luontoon, missä he ottivat pokkarikameralla kuvia toisistaan.
 – Koko valokuvainnostus alkoi pitkälle siitä, että tuli otettua paljon kuvia itsestä ja läheisistä. Ne olivat hyvin henkilökohtaisia terapeuttisia hetkiä.
 – Minulle on tärkeää, että oma ambitio ei aja ihmisen yli. Se on varmaan sensitiivisyyttä oman tausta takia. Mulla on tuntosarvet, jotka koko ajan lukee ihmistä tarkasti. En astu väärällä tavalla rajojen yli, mutta oikeassa kohdassa osaan haastaa, kertoo Nana Simelius. Mikko Koski / Yle
 Tällä hetkellä Simelius kertoo olevansa hyvissä väleissä vanhempiensa kanssa, sillä perheessä on pystytty käsittelemään ongelmia avoimesti.
 – “Selvitä” on mun mielestä vähän haastava sana. Vaikeistakin asioista voi mennä eteenpäin ja niiden kanssa voi tehdä sopua, Simelius pohtii.
 Rankat kokemukset ovat jättäneet kuitenkin jälkensä. Kun lapsuus jää kesken, joutuu astumaan aikuisen saappaisiin liian aikaisin.
 – Kun on kuullut paljon aikuisten asioita ja murheita, sitä on tietyillä osa-alueilla kypsä ja fiksu. Toisaalta on jäänyt vaille turvaa, rakkautta ja läsnäoloa.
 Simeliuksella on ollut ajanjaksoja, jolloin hän on käsitellyt työssään kasvua ja kasvamattomuutta enemmänkin. Sittemmin aihe on jäänyt vähemmälle, mutta ajatus lapseudesta kulkee edelleen mukana hänen kuvissaan.
 – Olen ajatellut sen tietoisesti, että minulla on lupa elää niitä asioita myöhemmin. Ihmettelen maailmaa ja ajattelen, että en ole valmis, ja minulla ei tarvitse olla valmiita vastauksia. Minulla on oikeus kasvaa ja fiilistellä. Olla kiukutteleva tai keskeneräinen.
 Simelius on kääntänyt lapsenmielisyyden ja leikin voimavarakseen. Pariskunnan Raision kuvausstudiota hän kutsuu testilaboratorioksi, missä lavastuksena saattaa olla jättitikkareita, satoja ilmapalloja tai lunta keskellä kesää.
 – Siellä kokeillaan, tehdään, leikitään ja pidetään hauskaa. Meidän jutun juoni löytyy ilon kautta.
 – Suurin tyydytys kuvauksissa on se, kun voi ilolla katsoa ihmisten talenttien toimivat yhteen ja kaikki puhaltavat yhteen hiileen, Nana Simelius sanoo. Mikko Koski / Yle
 Leikkimielisyys on säilynyt myös Simeliuksen ja hänen miehensä arjessa. Aikoinaan he kiersivät autoretkellä kaikki mahdolliset Suomen huvipuistot ja nykyisin HopLopissa he ryntäävät kahden lapsensa mukana liukumäkeen ja makaavat pallomeressä.
 Lapsen maailman vilpittömyys kiehtoo Simeliusta, ja hänen mielestään lasten leikeistä voi ottaa mallia työhön ja muuhun elämään.
 – Sehän on ihan järkyttävän hieno demokratia. Lapsilla on luontainen kyky ottaa muita huomioon ja leikithän on parasta isolla porukalla. Mitä enemmän jengiä, sitä hauskempaa. Siinä on myös tietty vilpittömyys. Ollaan mitä ollaan.
 Valokuvaaja kuitenkin painottaa, ettei leikkimaailmassa huidella koko aikaa. Pariskunta tekee esimerkiksi parhaillaan videota mielenterveyskampanjaan, jossa kerrotaan koskettavia elämäntarinoita.
 – Ei tässä olla mitään kokopäiväisiä eskapisteja, että paetaan todellista elämää. Se olisi ehkä traagista, Simelius pohtii.
 Myös perhearki maadoittaa Simeliusta. Nykyään perhe asuu Turun maaseudun rauhassa ja se luo rutiineja ja turvallisuuden tunnetta. Pariskunta tekee töitä harkiten, ettei työn rooli kasva liian suureksi.
 Valokuvaajan mukaan luovan alan erikoiset työajat voi yhdistää hyvinkin tavalliseen elämään. Perhearki on jotain sellaista, millä hän korjaa rikkinäistä lapsuuttaan.
 – Perusturvaa voi myöhemminkin kasvattaa hyvässä parisuhteessa ja rakkaudessa sekä kahden pienen lapsen kanssa.
 Ihmisten tarinat esiin valokuvissa
 Silmiemme ohi vilisee satoja ja satoja valokuvia päivittäin. Elämme maailmassa, joka on täynnä kuvia ja niiden luomia viestejä.
 Nana Simelius selaa ammattinsa ohella kiinnostuksella Instagramia ja inspiroituu ihmisten jakamasta sisällöstä. Vaikka sosiaalinen media ei ole ainoa paikka innoituksen hakemiseen, kuvavirrasta jää joka päivä jotain alitajuntaan.
 – Sillä on aika iso merkitys, millaisessa kuvamateriaalissa mä marinoin itseni. Kuvatulvaa on todella paljon ja sieltä nousee esiin se, mihin on laitettu tosi paljon aikaa ja ajatusta.
 Instagram-aikana puhutaan paljon siitä, miten viimeisen päälle puleeratut kuvat vääristävät todellisuutta. Samaa keskustelua on käyty jo pidempään käsitellyistä mainoskuvista.
 Simelius sanoo pohtineensa asiaa paljon. Kun keskustelussa keskitytään esimerkiksi kuvankäsittelyyn, meikkaamiseen tai stailaamiseen, pointti on hänen mielestään väärä.
 – He ovat taiteilijoita ja luovia ihmisiä, jotka haluavat kertoa tarinaa mahdollisimman mieleenpainuvalla tavalla.
 Tällä hetkellä mainoksissa ei tyydytä pelkästään perinteisiin malleihin vaan kuviin etsitään mahdollisimman erilaisia ihmisiä. Simeliuksen mukaan tärkeintä on esitellä ihmisiä hyväksyttyinä ja sellaisina kuin he ovat. Tällöin he eivät jää näkymättömiksi yhteiskunnassa.
 – Elämme todella tärkeää kehopositiivisuuden aikakautta. Enää ei suostuta siihen, että itsestä pitää ajatella negatiivisesti tai pitää tavoitella jotain sellaista, mitä ei itse ole. On lupa olla oma itsensä ja olla onnellinen omissa nahoissaan.
 Tänä vuonna Simeliukset tekivät kuvat Aspa-säätiön  Lupa olla upea -kampanjaan , joka liittyi Voimaa seksuaalisuudesta -hankkeeseen. Siinä kysyttiin, voiko vammainen ihminen olla seksikäs. Kuvissa esiintyvät naiset on puettu kukkamekkoihin ja he poseeraavat kukkien keskellä.
 Simelius kertoo, että hänen tekemistään kampanjoista on tullut kannustavaa palautetta. Yleisö haluaa nähdä erilaisia ihmisiä mahdollisimman laajalla kattauksella.
 – Mä nään sen sellaisena happena, mitä me tällä hetkellä hengitetään. Ihmiset haluavat löytää itsensä niistä kuvista, videoista ja viesteistä.
 Silmät uuden äärellä
 Poplaulaja Ilta vaihtaa promokuvauksissa vaatteita jo kolmatta kertaa. Samaan aikaan lavasteet muutetaan uuteen uskoon. Nana Simelius selailee läppäriltä jo otettuja kuvia. Kuvauspäivä kestää koko päivän ja sen aikana kuvia kertyy tuhansia.
 Simeliuksen kuvauksissa on poikkeuksellisen rauhallinen ja kannustava tunnelma. Hän aloittaa aina kuvauspäivät rukouksella itsekseen tai aviomiehensä kanssa. Simelius siunaa nimellä kuvauksiin tulevat sekä itse kuvaustilanteen.
 Yksi asia on kuitenkin kielletty: kuvauksissa ei käytetä ilmaisua “tämä ei toimi”. Sen sijaan kysytään, tehtäisiinkö asiat toisin. Kuvattavan itsetuntoa ei haluta musertaa koko kuvaustiimin silmien edessä.
 – Ihminen on haavoittuvainen, kun hän on kameran edessä ja jakamassa syviä tuntojaan. Me lähdemme siitä, että voiko tämän tehdä toisella tavalla. Ei jäädä negaatioon kiinni.
 – Vitsi meillä tulee valinnanvaikeus. Himpatti!, poplaulaja Ilta ihastelee Nana Simeliuksen ottamia kuvia. Mikko Koski / Yle
 Nana Simelius kertoo olevansa miehensä kanssa ammatillisesti uuden äärellä. He haluavat teroittaa näkemystään, mihin kuuluu muun muassa kuvata vielä rohkeammin erilaisia ihmisiä ja tarinoita. Tässä ajassa he haluavat tuoda esiin vaikeitakin aiheita.
 – Mehän ollaan ne silmät, jotka katsovat ihmistä. Tässä on hyvä paikka silmille, jotka näkevät ihmisen lempeästi ja ovat ihmisten puolella.

Mikael Gabrielin, Cheekin ja Jenni Vartiaisen luottokuvaaja Nana Simelius: "Rankka lapsuus opetti rakastamaan kauneutta"


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Ilmastokunnianhimo on kadoksissa isossa maatalousuudistuksessa – Suomi ajaa löysää ympäristölinjaa
 Suomi on puolustanut EU:n maatalousuudistuksessa maatalouden vanhoja etuja ja unohtanut kunnianhimoisen ympäristöpolitiikan. Suomi  on esittänyt lievennyksiä komission esityksille , joilla maatalouden ilmastotoimia tiukennetaan. Maataloudelle haetaan uudistuksessa lisää rahaa valtion kassasta. Yksi mahdollinen rahojen uusjaossa kärsivä on luomutuotanto.
 Sähköpotkulaudat herättävät maailmalla raivoa – Suomessa ajettu jo yli 2,5 miljoonaa matkaa
 Sähköpotkulautoja Helsingin keskustassa. Nella Nuora / Yle
 Helsingissä, Turussa ja Tampereella vuosi 2019 tullaan muistamaan sähköpotkulaudoista. Näiden "skuuttien" turvallisuus ja ympäristövaikutukset huolettavat, mutta kymmenissä maissa toimivan  potkulautayrittäjän mukaan kaupunkiliikenteen todellinen kauhu on kuitenkin henkilöauto . Se aiheuttaa henkilövahinkoja ja sille on pyhitetty omat kaistat ja parkkipaikat.
 "Täällä on keisarileikkausepidemia" – Napolin alueella yli puolet lapsista syntyy sektiolla, joiden tehtailu muistuttaa jo bisnestä
 Stefania D’Andrean tytär Fiamma syntyi keisarileikkauksella. D'Andrea uskoo, että sektiolle ei ollut todellista syytä. Giulia Frigieri
 Italiassa  joka kolmas lapsi syntyy keisarileikkauksell a. Eniten sektioita tehdään Campanian alueella, jonka pääkaupunki on Napoli. Kunnat maksavat yksityisille klinikoille korvausta toimenpiteiden mukaan, ja keisarileikkauksesta maksetaan alatiesynnytystä enemmän, sanoo tutkija  Sandra Morano .
 Tiedeuutisten joulukalenterin 1. luukku avautui
 Hilppa Hyrkäs / Yle
 Tänään avautui  Ylen tiedeuutisten joulukalenterin ensimmäinen luukku . Julkaisemme aina aamuisin tiedeuutisen, joka liittyy tähän vuodenaikaan – suoraan tai ainakin mutkan kautta. Ensimmäisen luukun takaa paljastuu joulun rähmäkäpäliä rauhoittava tutkimus, joka kertoo, että omaiselle tai ystävälle annettava joululahja kannattaakin paketoida hieman ruttuisemmin.
 Mikael Gabrielin, Cheekin ja Jenni Vartiaisen luottokuvaaja Nana Simelius: "Rankka lapsuus opetti rakastamaan kauneutta"
 Valokuvaaja Nana Simelius otti pyynnöstä kuvan itsestään. Nana Simelius
 Kulttuurivieras on myös  palkittu musiikkivideoiden tekijä , joka aloittaa kuvauspäivänsä rukoushetkellä.
 Tuuli tekee pakkasesta purevan
 Ilmatieteen laitos
 Suuressa osassa maata on tänään poutaista ja lämpötilat ovat pakkasen puolella lähes koko maassa. Tuuli lisää pakkasen purevuutta. Lapissa ja maan keskiosassa voi tulla lumisateita. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Ilmastokunnianhimo kadoksissa isossa maatalousuudistuksessa, Napolissa tehtaillaan keisarileikkauksia, sähköskuutti ei olekaan pahis


Summary: Tuhansia liftausmatkoja tehnyt Ihanamäki saa usein selitellä elämäntapaansa.

Satakuntalainen maalaismaisema avautuu avarana tien 261 linja-autopysäkiltä Jämijärvellä. Toisella puolella tietä on vanha punainen puumökki, toisella puolella sänkinen pelto. Jossain lähellä haukkuu koira. Tähän kohtaan  Teija Ihanamäki  kävelee kotoaan Jämijärven keskustasta ja nostaa peukun pystyyn kaksi tuntia ennen työvuoron alkua.
 Ihanamäelle liftaus on keino päästä paikasta toiseen, mutta paljon muutakin.
 – Tästä on tullut tapa, josta en osaa luopua.
 Ihanamäki on liftannut jo vuosia työmatkansa Ikaalisten kylpylään. Osa-aikatyötään hierojana hän tekee usein sellaisiin vuorokauden aikoihin, että harvoista linja-autovuoroista ei ole apua. Tänä syksynä vuorojen määrä on vähentynyt entisestään, hän sanoo. Autokin olisi, mutta sitä käyttää useimmiten Ihanamäen avopuoliso.
 “Olen aina ollut optimisti liftauksessa”
 Liftauspaikan Teija Ihanamäki valitsee huolella. Maisema on tärkeä, sillä peukku pystyssä on aikaa ajatella ja katsella. Tien varren maisemat ovat tehneet häneen niin suuren vaikutuksen, että hän on opiskellut maisemantutkimusta Turun yliopistossa ja tehnyt gradunsakin kulkijoiden maisemakokemuksista.
 Liftauspaikka pitää valita myös sen mukaan, että siitä on liftari helppo huomata ja siihen on helppo autolla pysähtyä.
 Kauaa ei yleensä tarvitse odottaa.
 – Joskus kyydin saa saman tien. Voi mennä kymmenestä minuutista puoleen tuntiin, se on aika yleinen. Yleensä ehdin hyvin töihin.
 Teija Ihanamäki liftaa säässä kuin säässä kaikkina vuodenaikoina. Pimeällä pitää olla heijastinliivi ja talvella paljon lämmintä yllä.  Kirsi Matson-Mäkelä / Yle
 – Muuten olen aika pessimisti, mutta olen aina ollut optimisti liftauksessa.
 Aikaa pitää kuitenkin varata reilusti, jotta ehtii molemmissa päissä työmatkaa kävellä tai pyöräillä muutaman kilometrin.
 Kesät talvet liftaava Ihanamäki varustautuu matkaan huolella. Repussa on vaihtuvaan säähän sopivaa vaatetusta, heijastinliivit, eväitä ja taksirahat. Ei kuitenkaan kylttiä, joka kertoisi määränpään.
 – En kuulu tähän "kylttikulttiin", hän nauraa, ja kertoo, ettei ole oikeastaan koskaan käyttänyt kylttiä liftatessaan.
 Kun auto sitten pysähtyy kohdalle ja Ihanamäki istahtaa kyytiin, hän kertoo usein olevansa työmatkalla.
 – Jos ihminen katselee siinä alussa vähän arvellen minua ja ihmettelee, miksi olen täällä, kerron että menen töihin.
 “Liftareita näkee enää niin harvoin”
 Teija Ihanamäki saa usein perustella matkustustapaansa.
 – Yleisin kommentti on, että otin nyt sinut kyytiin, kun teitä liftareita näkee enää niin harvoin.
 Joskus hän kokee, että ihmiset paheksuvat liftaajia. Jotkut pitävät sitä merkkinä köyhyydestä. Hän myöntää, että toisinaan on vaikea vastata uteluihin, miksi hän liftaa.
 – Sanon, että kun ei oikein muuten pääse. Tämä on minulle niin luonteva tapa. Olen tähän niin tottunut. Tehnyt tätä oikeastaan aina.
 Mikä on nyt 53-vuotiaan naisen “aina”? Hetken tuumittuaan hän sanoo liftanneensa ainakin 40 vuotta.
 – Muistelen, että olisin liftannut ensimmäisen kerran 12–13-vuotiaana. Syy oli polttava. Piti päästä lähimpään kauppaan, mistä sai ostaa farkut koulun diskoon.
 Matkoja on kertynyt tuhansia, Ihanamäki arvelee. Liftaamalla hän on liikkunut erityisesti kotiseudullaan Satakunnan ja Pirkanmaan rajalla, mutta myös eri puolilla Itä- ja Länsi-Suomea festareiden, opiskelun, työn ja lomamatkojen takia.
 Useimmiten hän on ollut liftatessaan yksin, mutta muutaman kaverin ja avopuolisonsakin hän on saanut ainakin kokeilemaan liftausta.
 – En tiedä muita minun ikäluokastani, jotka olisivat yhtä aktiivisia liftaamaan kuin minä.
 “Tässä voi saada ja antaa”
 Liftaaminen on Teija Ihanamäelle elämäntapa. Hän haluaa suojella luontoa valinnoillaan. Hän nauttii myös kohtaamisista, joita peukkukyyti suo. Ihanamäen filosofian mukaan hänet ottaa kyytiin ne ihmiset, jotka hänen on tarkoituskin tavata molempien elämää rikastuttavalla tavalla.
 – Minulla on ollut jo lapsesta asti ajatus, että miksi ei voisi jakaa asioita. Tässä voi saada ja antaa.
 Kyydin antajia yhdistää ainakin yksi asia. Ihanamäen mielestä he ajattelevat toisista ihmistä hyvää.
 – Kyllä niissä ihmisissä täytyy itsessäänkin jotain hyvää olla.
 Teija Ihanamäki saa yleensä helposti kyydin töihin tältä tien 261 bussipysäkiltä. Hän arvelee, että siisti ja kiltin näköinen olemus auttaa.  Kirsi Matson-Mäkelä / Yle
 Ihanmäen kokemusten perusteella liftarin ottaa kyytiin herkimmin ihminen, jonka elämää liftaaminen on jotenkin koskettanut. He ovat liftanneet itse tai ovat sitä ikäluokkaa, joka on kokenut liftaamisen kukoistuskauden menneinä vuosikymmeninä. Heitä yhdistää myös halu tutustua ihmisiin.
 Ihanamäki on kokenut tien päällä jännittäviä, joskus pelottaviakin hetkiä. Kaikkien kyytiin hän ei edes mene.
 Liftaus on tuonut ennen kaikkea mielenkiintoisia tilanteita ja ihania uusia asioita, Ihanamäki korostaa. Moni elämäntarina on jaettu autonkorin tuomassa turvassa.
 – Ihmiset kertovat todella avoimesti. Joskus käydään läpi suruja ja joskus iloja. Tavallista elämää.
 "Se oli sellainen maaginen hetki"
 Ihanamäki on itsekin saanut avautua. Niin isän kuin äidin kuolemaa on surtu ja lohtua saatu monen matkan ajan. Joissakin kohtaamisissa on ollut erityistä taikaa.
 – Lähdin liftillä sairaalasta, kun tiesin, että isä kuolee ihan kohta. Olin ihan sekaisin.
 – Oli aamuyö. En muista, miten ajauduin tien poskeen. Alkumatkastakaan en muista juuri mitään. Kun aurinko sitten nousi, mä istuin rekassa. Näin, miten pieni hirvenvasa juoksi siinä auton vierellä pientareella. Se oli sellainen maaginen hetki.
 Iloisia kohtaamisia on ollut paljon. On niitä kuskeja, jotka ovat ottaneet Ihanamäen kyytiin uudestaan ja uudestaan. Joskus kyytien välissä on voinut kulua aikaa vuosia, ja silti juttu on jatkunut kuin taukoa ei olisi ollutkaan.
 Monet haluavat välttämättä raivata tilaa liftarille, vaikka auto näyttääkin jo kovin täydeltä. Esimerkiksi Jämijärven pienlentokentällä käy Ihanamäen sanojen mukaan hauskoja ihmisiä, jotka haluavat auttaa liftaria.
 – Hyvin pienessä autossa oli kaksi tyttöä, joilla oli todella isot pakkaukset, olisivatko olleet laskuvarjoja. Ne veivät tilan lähes kattoon asti. Mutta kyllä he mahduttivat minutkin sinne. Tulimme Ikaalisista Jämijärvelle vaikka vähän ahdasta oli.
 – He kertoivat, minne olivat niillä laskuvarjoilla päätyneet ja mitä kaikkea kivaa heille oli tapahtunut, kun he olivat jonkun pellolle ensin tupsahtaneet ja saaneet vielä kutsun kahvillekin.
 Mielenkiintoisten kohtaamisten toivossa Ihanamäki aikoo jatkaa liftaamista niin kauan kuin hyvältä tuntuu ja jalka nousee.
 – Ihan pimeimmillä ja kurjimmilla keleillä en välttämättä liftaa, mutta viimeistään keväällä taas, jos työt Ikaalisissa jatkuvat.

Teija Ihanamäki on liftannut 25 kilometrin työmatkan jo vuosia – myös isän kuolemaa hän suri peukku pystyssä


Summary: Pääministeri Boris Johnson lupaa kovempia tuomioita terrorismista, jos hän voittaa vaaleissa.

Toinen  Lontoon puukotuksen  kuolonuhreista oli 25-vuotias mies, joka työskenteli vankien kuntoutusohjelmassa, kertoo  BBC . Toinen uhri oli nainen, mutta hänen henkilöllisyyttään ei ole kerrottu julkisuuteen.
 Miesuhri opiskeli Cambridgen yliopistossa, jossa hän myös työskenteli kurssikoordinaattorina opinahjonsa järjestämässä vankien kuntoutusohjelmassa.
 Learning Together (Opitaan yhdessä) -nimisen ohjelman on tarkoitus estää vankeja uusimasta rikoksia. Myös Lontoon puukottajaksi epäilty osallistui ohjelmaan.
 Juuri Learning Together -ohjelma toimi järjestäjänä perjantaisessa konferenssissa, josta tapahtumat saivat alkunsa. Konferenssi pidettiin historiallisessa Fishmongers' Hall -rakennuksessa, ja siihen osallistui kymmeniä opiskelijoita sekä nykyisiä ja entisiä vankeja.
 Fishmongers' Hall sijaitsee London Bridge -sillan pohjoispäässä, ja sieltä tapahtumat siirtyivät sillalle. Perjantaisessa veitsi-iskussa kuoli kaksi ja loukkaantui kolme. Lisäksi poliisi ampui iskusta epäillyn.
 Murhamies mukana urotyössä
 Brittimedia ja jopa kuningatar ovat ylistäneet puukottajan taltuttaneita ulkopuolisia. Heidän joukossaan on yksi murhasta tuomittu entinen vanki, kertoo  Sky News.  Hän osallistui Fishmongers' Hallin seminaariin.
 Puukottajan kimppuun kävi myös puolalainen kokki, joka työskenteli Fishmongers' Hallissa. Hän nappasi historiallisen rakennuksen seinältä aseekseen sarvivalaan hampaan. Kokki sai kahakassa puukosta käteensä.
 Yhdellä puukottajan taltuttaneella miehellä oli aseenaan palosammutin. Vielä ei ole tietoa, oliko sammutinkin kotoisin Fishmongers' Hallista.
 Lontoolaiset kiittelevät puukottajan taltuttaneita vuolaasti muun muassa Twitterissä.  Darren Colley  kertoo olevansa ylpeä siitä, että lontoolainen käy terroristin kimppuun valaan hampaalla.
 Apuun ryntäsi myös siviilipukuinen poliisi, joka oli ilmeisesti sattumalta paikalla. Hän on mies, joka on nähty sosiaalisen median kuvissa hyökkääjän puukko kädessään.
 Johnson antoi vaalilupauksen kovemmista tuomioista
 Britannian pääministeri  Boris Johnson  lupaa kovempia tuomioita terroristeille ja väkivaltarikollisille, jos konservatiivit voittavat parlamenttivaalit tässä kuussa.
 – Tuomitsen jyrkästi sen, että tämä mies (puukottaja) oli kadunkulkijana. Se on vastenmielistä, ja me aiomme toimia, Johnson sanoi BBC:lle.
 Veitsi-iskusta epäilty  oli ollut vankilassa  terrorismiin liittyvistä rikoksista. Mies oli tuomittu vuonna 2012, ja hän oli päässyt valvottuun vapauteen joulukuussa 2018.
 Miehen koevapaus on puhuttanut Britanniassa, ja siihen ovat ottaneet kantaa monet poliitikot. Oppositiojohtaja  Jeremy Corbynin  mukaan terrorismistakaan tuomittujen ei välttämättä tarvitse istua telkien takana koko tuomiotaan.
 – Se riippuu olosuhteista ja tuomiosta, mutta ennen kaikkea se riippuu siitä, mitä tuomittu on tehnyt vankilassa, Corbyn sanoi  Sky Newsille.
 Lue myös:
 Lontoon veitsihyökkääjän tausta puhuttaa Britanniassa – 28-vuotias mies oli päästetty koevapauteen terrorismituomion jälkeen
 Lontoon veitsi-iskusta epäillyllä oli ennestään terrorismituomio – katso video puukottajan kiinniotosta

Lontoon puukotuksen miesuhri oli töissä vankien kuntoutusohjelmassa – yksi puukottajan taltuttaneista on tuomittu murhasta


Summary: Opposition tekemää välikysymystä käsitellään eduskunnassa tiistaina. Pääministeri Rinne selvittää sitä ennen Posti-kiistan tapahtumia hallituskumppaneilleen.

Posti-kiista tuskin ottaa laantuakseen tulevina päivinä. Omistajaohjausministeri  Sirpa Paatero  (sd.) erosi tehtävästään perjantaina. Tilanne ei kuitenkaan rauhoittunut siihen, vaan nyt katseet kääntyvät entistä enemmän pääministeri  Antti Rinteeseen  (sd.) ja samalla koko hallituksen tulevaisuuteen.
 Kokoomus, kristillisdemokraatit ja nyt-liike tekivät perjantaina Posti-sotkusta välikysymyksen, jota käsitellään eduskunnassa tiistaina. Sitä ennen pääministeri Rinteen on selvitettävä hallituskumppaneilleen Posti-kiistan tapahtumat ja saatava hallituskumppaneiden luottamus.
 SDP:n hallituskumppaneista vihreät ja keskusta ovat pyytäneet Posti-kohusta selvitystä. Pääministeri Rinne on itse vakuuttanut, että hän ei aio erota ja kertoi vastaavansa itse tiistain välikysymykseen. Äänestys asiasta on keskiviikkona.
 Hallituksen sisällä tilannetta puidaan tänään sunnuntaina klo 20.30 alkaen. Pääministeri on kutsunut muiden hallituspuolueiden puheenjohtajat keskustelemaan keskinäisestä luottamuksesta.
 Hallituskumppaneiden riveistä ja SDP:n sisältä on huokunut hämmennystä ja epäluuloa, arvioi Ylen Politiikka ja yhteiskunta -toimituksen päällikkö  Paula Pokkinen .
 – Monet SDP:n riveissä kokevat, että Paateron joutuminen eroamaan oli epäreilu teko. Tämän takia pohditaan, pitääkö hallituksen tyyliä vaihtaa ja vaihtuuko tyyli, ellei sen vetäjä vaihdu, eli sitä, voiko Rinne jatkaa, pohditaan nyt vakavasti, Pokkinen arvioi Yle Uutisten kello 20.30 lähetyksessä lauantaina.

 Keskustan Kulmuni haluaa laajat keskustelut yhtenäisestä linjasta
 Keskustan puheenjohtaja, elinkeinoministeri  Katri Kulmuni  kertoi Ylen haastattelussa lauantaina, että puolue haluaa hallituksen sisällä laajemmat keskustelut yhtenäisestä linjasta.
 – Keskustalle tärkeää on se, että hallitus käy myös sisäisesti keskustelun siitä, että on yhtenäinen linja, kuinka toimitaan työmarkkinapolitiikan suhteen, Kulmuni korosti.
 Lue lisää:   Keskustan Kulmuni vaatii neuvotteluja hallituksen yhtenäisestä linjasta – Antti Rinne Posti-kohusta: "Minä en ainakaan valehtele"
 Kulmunin mukaan hallituksen sisällä on keskusteltava myös omistajaohjauksen linjasta sekä työllisyyden hoidosta.
 – Ja näistä kaikista asioista hallituksella pitää olla erittäin selkeä ja yhtenäinen linja, ja keskusta haluaa käydä niistä myös hallituksen sisällä sisäisen keskustelun siten, että niistä voidaan tulla vahvempana ulos, Kulmuni vaatii.
 Muutoin keskustan kansanedustajat olivat lauantaina vaitonaisia hallitusyhteistyön jatkamisesta SDP:n kanssa. Yle tavoitti soittokierroksella runsaat puolet keskustan kansanedustajista.
 Edustajat haluavat ensin selvyyden Posti-kohun tapahtumista ennen kuin päättävät, nauttiiko pääministeri Antti Rinne ja hänen edustamansa SDP heidän luottamustaan.
 Lue lisää:   Keskustan kansanedustajat vielä vaitonaisia hallitusyhteistyön jatkamisesta SDP:n kanssa – "Tilanne pitää saada selväksi pohjamutia myöten"
 Vihreiden Ohisalo toppuuttelee
 Vihreiden puheenjohtaja, sisäministeri  Maria Ohisalo  puolestaan kertoi, ettei usko hallituksen kaatuvaan Posti-sotkuun. Hän ei myöskään nähnyt aihetta epäluottamukselle.
 – Ajattelen, että tässä kohtaa ei nyt pidä hötkyillä vaan selvittää asiat porukalla ja katsoa, miten siitä eteenpäin, Ohisalo arvioi.
 Lue myös:
 Orpo odottaa hallituskumppaneiden reaktiota Rinteen toimintaan – kääntyykö peukku ylös vai alas?
 Perussuomalaisten Juho Eerola: Ennenaikaiset vaalit sopisivat perussuomalaisille
 Voiko Posti-kohu todella kaataa pääministerin? Politiikan tutkijat arvioivat, kuinka vahvalla pohjalla opposition vaatimus Rinteen erosta on

Mitä Posti-sotkussa tapahtuu seuraavaksi? Kokosimme Rinteen hallituksen seuraavat askeleet ennen tiistain välikysymystä


Summary: Kennelliiton mukaan muotivirtaukset vaikuttavat koirien nimeämiseen.

Lemmikin nimeämiseen liittyy paljon intohimoja. Inspiraatiota voi hakea vaikka verkosta löytyvistä nimigeneraattoreista. Kennelliiton mukaan koirien suosituimissa nimissä näkyvät perinteet mutta myös muotivirtaukset. Liiton listauksen mukaan esimerkiksi vuonna 2018 suosituin koiran nimi oli Alma. Nimen suosiota lienee lisännyt kotimaisen pop-artistin menestys.
 Niin ikään Rokka on ollut viime vuosina suosittu nimi. Syynä siihen saattaa Kennelliiton mukaan olla uusin Tuntematon sotilas -elokuva ja toisaalta mediassakin runsaasti näkynyt norsunluun salakuljettajia etsivä Rokka-koira.
 Pyysimme Puoli seitsemän -ohjelman katsojia jakamaan kuvia lemmikeistään, jotka ovat nimetty julkisuuden henkilöiden mukaan ja saimme valtavasti kuvia ja tarinoita. Suurkiitokset kaikille.
 Alla kokoelma lähetetyistä ja tarinat nimen takaa:
 1. Iso Arska
 Lähettäjä nimimerkki Piia
 Tässä on Iso Arska, joka muutti 2-vuotiaana kodinvaihtajana Puolasta. Arska rakastaa tyttökoirien hurmaamista ja pullistelee toisille pojille! Tänä päivänä Arska on jo 10-vuotias vanha herra ja 17 pennun isä.
 2. Lord Eddard Stark, tuttavallisemmin Ned
 Helmi Hieta-Aho
 Kuvassa Game of Thronesista tuttu Lord Eddard Stark eli tuttavallisemmin Ned. Päädyimme avopuolisoni kanssa nimeen sarjan suurina faneina. Jompikumpi ehdotti nimeä vitsillisenä heittona katsellessamme sarjaa, mutta nimi tuntuikin todella osuvalta ja päädyimme siihen ilman sen kummempaa puntarointia.
 3. Pässit Late Lammas, Lasse Pöysti ja Lauri Viita.
 Tiina Huhtinen-Siistonen
 Tämä kolmikko on nimetty L-kirjaimella alkavilla julkkisten nimillä. Kuvassa kainuunharmaspässit Late Lammas, Lasse Pöysti ja Lauri Viita.
 4.  Arttu.
 Ulla Neuvonen
 Ihan vaan Viskari kavereitten kesken, kirjoittaa Arttu-koiran omistaja.
 5. Lisa-Marie alias Köyhä
 Eeva Hyttinen
 Kuvassa kuningasboa Lisa-Marie alias Köyhä. Se on saanut nimensä Lisa-Marie Presleyn mukaan.
 6. Tony Iommi ja Ozzy Osbourne
 Hannu J. Mäkinen
 Pöydän päällä istuvat Black Sabbath-bändin pojat. Tony on vuoden ikäinen ja Ozzy kaksi vuotta vanha. Tony on musta ja Ozzy väriltään fawn.
 7.  Kani Albert
 Lähettäjä nimimerkki Pupu
 Albert on nimetty Albert Einsteinin mukaan. Nimellä ei ole sen erityisempää tarinaa, hän vain näytti Albertilta. Nimi on osoittautunut kyllä juuri täydelliseksi fiksulle otukselle.
 8. Daavid Hasselhoff
 Janne Kaukonen
 Kolmikon isä Daavid Hasselhoff on hyvätapainen komistus. Kolme tipua saivat nimekseen Mauno, Tellervo ja Assi.
 9. Harry, Jethro ja Sumu-Harmaja
 Anneli Koskinen
 Kissalan kolme poikaa. Oranssi isäkissa Harry, prinssin mukaan. Valkoharmaa Jethro, kiinteistövälittäjän kaima ja aloitteleva siitoskolli. Takana veli Sumu-Harmaja, Saima Harmajan mukaan nimetty, hyvin sumun harmaa kissa.
 10. Barack ja Obama
 Tarja Virtanen
 Bichon Bologneset Barack 7v ja Obama 11v asuvat Iitin kunnassa, jossa heidän Whitehouse-kartanonsa sijaitsee. Barack ja Obama haaveilevat, että Michelle tulisi heidän rinnalleen viettämään luksuselämää kartanoonsa.

Tässä ovat Arttu Viskari, Iso Arska ja Daavid Hasselhoff – Moni lemmikki saa nimensä julkkiksen innoittamana


Summary: Aiemmin tällä viikolla Trump suunnitteli Meksikon huumekartellien määrittelyä terroristiryhmiksi.

Meksikossa poliisin ja huumerikollisiksi epäiltyjen välisen ampumisen uhriluku on noussut ainakin 21 ihmiseen, kertovat maan viranomaiset. Yhteenotto tapahtui Villa Uniónin kaupungissa noin 60 kilometrin päästä Yhdysvaltain rajasta.
 Ampuminen alkoi, kun poliisit huomasivat kaupungilla useita ajoneuvoja, joissa oli raskaasti aseistautuneita matkustajia.
 Coahuilan osavaltion kuvernöörin  Miguel Ángel Riquelmen  mukaan kuolonuhreista neljä oli poliiseja ja 14 rikollisiksi epäiltyjä. Lisäksi kolme tunnistamatonta ruumista on löytynyt tapahtumapaikan läheltä. Useita poliiseja haavoittui, ja maan hallinnon edustajat kertovat monien ihmisten, myös yhden lapsen, olevan kateissa.
 Paikallisviranomaiset ovat kertoneet takavarikoineensa 12 ajoneuvoa, aseita ja ammuksia.
 Riquelmen virallisella Facebook-sivulla jaetussa videossa näkyy tulituksessa vaurioitunut pormestarin toimisto. Sosiaalisessa mediassa on levinnyt myös kuvia yhteenoton jälkeisestä kaaoksesta.
 Trump haluaa taistella huumekartelleja vastaan
 Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  kertoi aiemmin tällä viikolla aikovansa määritellä meksikolaiset huumekartellit terroristiryhmiksi. Presidentti on puhunut kartelleista tiukkaan sävyyn sen jälkeen kun yhden kartellin on epäilty olleen vastuussa Pohjois-Meksikossa tapahtuneesta yhdeksän yhdysvaltalaismormonin surmasta marraskuun alussa.
 Trump on luvannut auttaa Meksikoa taistelemaan huumekartelleja vastaan, ja maat ovatkin tehneet läheistä yhteistyötä jengien vastustamisessa. Trumpin suunnitelmien julkitulon jälkeen Meksikon presidentti  Andrés Manuel López Obrador  kuitenkin varoitti, ettei hän aio sallia Yhdysvaltojen aseellisia operaatioita Meksikoon.

Ainakin 21 kuoli poliisin ja huumerikollisiksi epäiltyjen yhteenotossa Meksikossa


Summary: Arvostelijat Brysselissä epäilevät Suomen vetävän puheenjohtajana kotiin päin, koska se ei halua kasvattaa budjettia.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Suomi saa Brysselissä voimakasta kritiikkiä siitä, mihin suuntaan se vie puheenjohtajuuskautensa tärkeintä hanketta eli EU:n tulevaa seitsenvuotista budjettia.
 Komissio, monet jäsenmaat ja EU:ta seuraavat asiantuntijat arvioivat Suomen paitsi ajavan vanhakantaista ja kunnianhimotonta rahoitusmallia myös vetävän kotiin päin.
 Kritiikkiä aiheuttaa erityisesti se, että Suomen esityksessä vanhat menot kuten maataloustuet pysyvät käytännössä yhtä suurina kuin ennenkin, eikä tukia  ohjata ilmastovaikutusten mukaan . Samalla uudet rahoitustarpeet kuten digitalisaatio, tutkimus, maahanmuutto tai rajavalvonta näyttäisivät jäävän vaille merkittäviä panostuksia.
 Suomi jakaa  ehdotuksensa uudeksi rahoituskehykseksi  muille jäsenmaille pohdittavaksi viimeistään maanantaiaamuna.
 Paperissa Suomi aikoo esittää EU-lähteiden mukaan budjetin säilyttämistä paitsi suunnilleen vanhan sisältöisenä myös nykyisen kokoisena.
 Neuvotteluja seuranneet komissio, EU-asiantuntijat ja jäsenmaiden edustajat ovat pettyneitä.
 Yhdeksi syyksi kunnianhimon puutteeseen Ylen haastattelemat arvostelijat epäilevät sitä, että Suomi on halunnut turvata omien maksujensa pysymisen mahdollisemman lähellä nykytasoa Britannian EU-eron jälkeen. Osa haastatelluista halusi kommentoida Suomen suunnitelmia vain nimettömänä.
 "Tämä budjetti ei investoi tulevaisuuteen"
 Brysseliläisen ajatushautomon European Policy Centerin kestävään kehitykseen erikoistuneen johtajan  Annika Hedbergin  mielestä Suomi on ajanut budjetin valmistelussa omia intressejään, vaikka puheenjohtajan ei kuuluisi niin tehdä.
 – Tämä on näkynyt siinä, että keskusteluun on tullut elementtejä budjetin pienentämisestä, ja siinä, että vanhat rakenteet halutaan pitää ennallaan. Suomi haluaisi säilyttää varsinkin maataloustuet, Hedberg sanoo.
 – Jos tältä pohjalta edetään, niin (Suomen suunnittelema) budjetti katsoo hyvin vahvasti taaksepäin. Tämä ei ole budjetti, joka investoi tulevaisuuteen, Hedberg painottaa.
 Kestävän kehityksen johtaja Annika Hedbreg European Policy Center -ajatushautomosta toivoo, että Suomi ottaisi budjettiesityksessään huomioon maailman muutokset. Anna Karismo / Yle
 Komissio siirtäisi rahaa uusiin kohteisiin
 Komissio ehdotti viime keväänä kahden ylivoimaisesti suurimman EU-menoerän eli maataloustukien ja köyhimpien alueiden kehittämistukien pienentämistä niin, että esimerkiksi turvallisuuteen, ilmastokysymyksiin ja opiskelijavaihtoon jäisi enemmän varoja.
 Maailma on muuttunut päättymässä olevan seitsenvuotiskauden aikana, ja rahaa tarvittaisiin uusiin kohteisiin. Komissio loisi budjettiin maatalouden ja aluetukien oheen seitsemän uutta rahoituskohdetta vastatakseen kansalaisten ja yritysten toiveisiin.
 Esimerkiksi turvallisuuden parantaminen on mielipidekyselyissä kansalaistenkin mielestä yksi EU:n olennaisimpia tehtäväalueita. Suomalaiselle teollisuudelle taas uusi tekoälyyn, kyberturvallisuuteen ja suurteholaskentaan keskittyvä Digital Europe -ohjelma olisi tärkeä.
 Komissiossa pelätään, että Suomen esityksessä uudet prioriteetit jäävät kuitenkin vanhojen menoerien jalkoihin.
 Allaolevassa grafiikassa on kuvattuna komission esityksen rahoituskohteet prosenttiosuuksina jäsenmaiden yhteenlasketusta bruttokansantulosta. Ylen tietojen mukaan Suomi on siis aikeissa tinkiä komission esityksestä ja pitäytyä vanhassa.
 Mikko Airikka / Yle
 Jotta jäsenmaksut eivät uudessa budjetissa nouse, komissio esitti, että EU loisi enemmän niin kutsuttuja omia tulonlähteitä.
 Niitä olisivat muun muassa päästökauppajärjestelmästä saatavat tulot, digivero ja kierrättämättömään muovijätteen perusteella kerättävät maksut. EU-parlamentti on suunnitellut lisäksi yleiseurooppalaista arvonlisäveroa, EU:lle kerättävää osuutta yhteisöverotulosta ja rahoitusmarkkinaveroa.
 Nyt nämä omat tulonlähteet ovat karsiutumassa Suomen esityksestä pois ehkä muovijätettä lukuunottamatta. Senkin jo valmiiksi vaatimaton tuotto pienenee sitä mukaa kuin muovin kierrätystä onnistutaan parantamaan.
 Budjetin koko pienenee Suomen esityksessä
 Suomi on esitellyt muille jäsenmaille budjettiluonnosta, jonka loppusumma olisi pienempi kuin mitä EU-komissio ja etenkin EU-parlamentti esittävät eli alle 1,1 prosenttia bruttokansantulosta.
 Yksi syy summan kutistamiseen on kriitikoiden mielestä se, että Suomi ei halua monien muiden nettomaksajamaiden tavoin joutua maksamaan lisää. Toisaalta Suomi on joutunut esitystä laatiessaan tasapainoilemaan 26 muun jäsenmaan välillä ja kuulemaan niiden toiveita.
 Huomion kiinnittäminen nettomaksuihin ei kuitenkaan ole enää viisasta, huomauttaa toimikautensa perjantaina lopettanut saksalainen budjettikomissaari. Uusi  Ursula von der Leyenin  komissio astuu virkaan maanantaina.
 Kansalaiset ja veronmaksajat vaativat EU:lta lisäarvoa, EU:n budjettikomissaari Günther Oettinger sanoo Ylen haastattelussa. "On tehokkaampaa ja halvempaa investoida eurooppalaisena tiiminä sen sijaan, että kaikki 27 jäsenmaata käyttävät rahaa omissa siiloissaan." Stephanie Lecocq / EPA
 – Omien maksujen vaatiminen täysimääräisinä takaisin on vanhanaikaista. Tärkeämpää on miettiä, miten rahaa ohjataan kohteisiin, joihin meidän on pakko investoida. Kyse on eurooppalaisesta lisäarvosta kansalaisille, komissaari  Günther Oettinger  sanoo Ylen haastattelussa.
 EU-budjetti tuo lisäarvoa kansallisten budjettien päälle
 Samaa mieltä on vanhempi tutkija  Zsolt Darvas  Bruegel-tutkimusyhtiöstä. Hän viittaa tutkimuksiin, joiden mukaan EU-budjetti täydentää sisämarkkinoita ja luo lisäarvoa, jota ei voi täsmällisesti mitata ja joka ei näy nettomaksuissa.
 Riippumattomissa tutkimuksissa on  todettu sisämarkkinoiden kasvattaneen  EU-maiden talouksia useilla prosenttiyksiköillä erityisesti Länsi- ja Pohjois-Euroopassa.
 – Kun esimerkiksi Puola saa aluetukea, siellä hallitus tekee enemmän julkisia hankintoja, joiden voittajat voivat olla suomalaisia tai saksalaisia yhtiöitä, Darvas kuvaa EU-tukien vaikutusketjua.
 – Suorat tulotuet maanviljelijöille taas ovat tietenkin hyväksi maanviljelijöille, mutta ne tuottavat hyvin vähän eurooppalaista lisäarvoa, Darvas sanoo. Hänen mielestään maataloustuissa pitäisikin palata järjestelmään, jossa jäsenmaat rahoittavat tuista suurimman osan itse.
 Allaolevasta grafiikasta näkee, miten EU:n monivuotisten rahoituskehysten koko on vaihdellut eri aikoina. Suomi aikoo ehdottaa tiettävästi nykyistä pienempää budjettia, jonka osuus olisi 1,03–1,08 prosenttia bruttokansantulosta.
 Mikko Airikka / Yle
 Komissaari Oettinger huomauttaa, että viime vuosina kansalaisten odotukset EU:n suhteen ovat muuttuneet.
 – Jos haluamme pärjätä kilpailussa Kiinan ja Yhdysvaltojen kanssa tutkimuksessa ja digitaalisessa kehityksessä tai ehkäistä ilmastonmuutosta, budjettia pitää uudistaa, Oettinger sanoo.
 Riitoja edessä ensi vuonna
 Suomi ei ole Annika Hedbergin mielestä ollut neutraali toimija neuvotteluissa vaan on yrittänyt puskea omia näkemyksiään läpi budjettiehdotukseen, ja se on herättänyt kritiiikkiä muun muassa muissa jäsenmaissa.
 – Vasta pitkinä iltoina ja öinä, kun sopimusta ei ole saatu aikaan, puheenjohtaja voi antaa omien väriensä näkyä. Perinteisesti puheenjohtajalta ei odoteta näin vahvoja näkemyksiä näin varhaisessa vaiheessa, Hedberg selittää.
 Komissaari Günther Oettingerin mielestä näyttääkin todennäköiseltä, että muut EU-maat eivät hyväksy Suomen esitystä. Suomen esitys voi hankaloittaa EU:n budjettineuvotteluja ensi vuonna, koska se nostattaa niin paljon vastustusta jo nyt.
 Esimerkiksi  16 jäsenmaata julkisti marraskuun alussa linjauksen , jonka mukaan ne blokkaavat leikkaukset aluetukiin. Siitä seuraa, että nämä maat käytännössä haluavat suurempaa budjetin loppusummaa kuin Suomi aikoo ehdottaa.
 – Ensin käydään taistelu neuvostossa (jäsenmaiden kesken), ja sitten vielä uudessa parlamentissa. Parlamentti on kunnianhimoinen, ja signaalit sieltä ovat selvät: ilman riittävää rahoitusta parlamentti on valmis hylkäämään budjetin, Oettinger sanoo.
 Kunnianhimoton budjetti voi olla ongelma myös neuvottelutaktisesti. Alussa riman on hyvä olla mahdollisimman korkealla, jotta sitä voidaan laskea neuvottelujen edetessä, kun jäsenmaiden taistelu omista eduistaan kiihtyy.
 Bruegel-tutkimusyhtiön Darvasin mielestä uudet rahoituskohteet olisivat tärkeitä, koska kansalaiset laajasti pitävät niitä tärkeinä.
 Esimerkiksi turvallisuuden ja rajavalvonnan varojen turvaaminen olisi olennaista sekä EU-myönteisten että EU-kriittisten äänestäjien mielestä. Maahanmuutto taas on ollut yksi kansallismielisten puolueiden suosion nousun syistä.
 – Kreikkaan ja Italiaan tulee luvatta rajat ylittäviä ihmisiä, jotka haluavat jatkaa matkaa vauraampiin Saksaan tai Hollantiin pohjoiseen, Darvas sanoo. Siksi tarvitaan yhteistä politiikkaa ja yhteisiä varoja.
 Bruegel-ajatushautomon Zsolt Darvasin mielestä jäsenmaat saisivat lisäarvoa EU-tason tutkimukseen panostamalla.  Yle
 EPC:n Annika Hedbergin mielestä ongelmana kansalaisten kannalta on, että EU-maiden johtajat toimivat toisin kuin puheissaan lupaavat.
 – Kun katsotaan mitä jäsenmaiden johtajat ottavat esille sunnuntaipuheissaan, niin he puhuvat ilmastonmuutoksesta, kilpailukyvystä, turvallisuushaasteista, maahanmuutosta. On kummallista, että EU-budjetti ei heijasta näitä tämän päivän haasteita ja prioriteetteja, Hedberg sanoo.
 Hänen mielestään toivoa budjetin uudistamiseksi tuo kuitenkin se, että joulukuun EU-huippukokouksessa on paikalla uusia johtajia.
 – Meillä on uusi komission puheenjohtaja  Ursula von der Leyen  ja myös neuvoston uusi puheenjohtaja  Charles Michel . Heidän läsnäolonsa toivottavasti tuo uutta dynamiikkaa ja tietoisuutta siitä, että näiden neuvottelujen uusista prioriteeteistä täytyy edetä.
 Hedbergin mielestä Suomen kannat ovat herättäneet ihmetystä Brysselissä.
 – Suomi on tunnettu tekonlogiamaana ja innovaatioiden, tutkimuksen ja kehityksen tukijana. Kun katsotaan, mihin teot johtavat, niin kuilu sanojen ja tekojen välillä on melkoinen, hän arvioi.
 – Näissä budjettineuvotteluissa näyttää yhtäkkiä siltä, että Suomi puhuu vahvasti olemassaolevien rakenteiden ja maatalouspolitiikan tukien puolesta. Se herättää ihmetystä varsinkin niissä piireissä, jotka näkevät EU-budjetin modernisaation välineenä. Se asettaa Suomen erikoiseen viiteryhmään EU-kontekstissa, Annika Hedberg sanoo.
 Aiheesta lisää:
 Suomi viimeistelee esitystä EU:n tulevien vuosien rahankäytöstä – Kotiinpäin ei voi vetää.
 Suomen EU-puheenjohtajuuden isoin hanke tasapainoilee rikkaiden ja köyhien maiden välillä, eivätkä kummatkaan ole tyytyväisiä.

Tyrmäys Suomen kasaamalle EU-budjetille: Rahaa palaa liikaa maatalouteen – missä panostukset ilmastoon, digiin ja rajavalvontaan?


Summary: Kaatopaikoilla ammutaan lintuja erikoisluvan turvin. Pitkän linjan lintuharrastaja ihmettelee ampumisen syytä.

Marraskuista pakkaspäivää valaisee harvinainen auringonpaiste. Kirpeä ilma nipistelee iholla, maa on kuurassa.
 Lappeenrannan Joutsenossa Kukkuroinmäen jätteenkäsittelykeskuksen porteista pääsee ajamaan sisään vaa’an kautta. Alueen sisällä on useita pienempiä pisteitä, joissa käsitellään erilaista romua ja roskaa.
 Alueen perällä kohoaa penkka, joka on hyödyntämättä jäävän jätteen loppusijoituskohde. Penkalla ei haise. Missään ei vilistä rottia tai näy lintuparvia.
 – Täällä on enää pääosin pvc-muovia, lasikuituvillaa ja kiviainesperäistä jätettä poikkeusluvalla, sillä niitä ei voi kierrättää, kertoo aluejohtaja  SamiHuotari  Etelä-Karjalan jätehuollosta.
 Kymmenisen vuotta sitten kaatopaikan yleisilme oli erilainen. Silloin kaikki kuivajäte ja lajittelematon biojäte päätyivät penkalle. Kasassa oli paljon syötävää, mikä houkutteli paikalle runsaasti lintuja ja muita eläimiä.
 Vuonna 2013 kuivajätettä alettiin käyttää energiantuotannossa. Myös muut jätteisiin liittyvät lajitteluketjut ja innovaatiot kehittyivät. Niinpä eläinten määrä kaatopaikalla lähti laskuun.
 – 2016 tuli lainsäädäntömuutos, orgaanisen jätteen kaatopaikkakielto. Sen jälkeen jäte on niin eri näköistä, että ei täällä ole mitään syötävää eläimille, Huotari kertoo.
 Nykyinen jätteen käsittelykeskus ei muistuta vanhaa kaatopaikkaa. Jokaisella jätelajilla on omat paikkansa, ja jätettä käsitellään halleissa, jolloin linnut eivät pääse apajille. Mikko Savolainen / Yle
 Lintuja ammutaan poikkeusluvalla
 Vaikka käsittelykeskus ei enää tuota samalla tavalla ravintoa eläimille, ei niistä ole päästy kokonaan eroon. Kevät tuo Kukkuroinmäelle tuhansia lintuja.
 Suurin osa niistä on lokkeja ja varislintuja.
 Keväisin koittaa myös lintujen pesimäaika, jolloin rauhoittamattomia lintuja ei saisi ampua. Etelä-Karjalan jätehuolto on kuitenkin hakenut Suomen riistakeskukselta erikoislupaa, jonka turvin lintuja voi ampua. Toukokuusta heinäkuun alkuun linnuilla on kuitenkin pesimärauha. Pesimärauhan ajat vaihtelevat lajeittain.
 Vuonna 2018 lokkeja ja varislintuja ammuttiin koko vuoden aikana yhteensä noin tuhat.
 Riistakeskuksen myöntämää poikkeuslupaa on haettu terveyssyistä. Lintujen mukana kulkee bakteereita ja viruksia, jotka saattavat levitä ulosteen mukana
 – Kannan vähentäminen on se, mitä yritetään. Mutta vaikea sanoa, ovatko ne vähentyneet. Silmämääräisesti näyttää siltä, että vakiomäärä lintuja täällä pyörii, sanoo käyttöpäällikkö  OssiHuovinen  Etelä-Karjalan jätehuollosta.
 Harrastajat kritisoivat
 Etelä-Karjalan jätehuollon saama poikkeuslupa ei ole Suomessa poikkeuksellinen, mutta toisaalta ei myöskään erityisen yleinen. Lupia on myönnetty noin kymmenelle eri kaatopaikalle.
 – Luvitettujen kaatopaikkojen määrä on ollut laskusuunnassa. Poikkeuslupien ajallinen kesto vaihtelee 1–5 vuoden välillä ja ilmoitusmenettelyä koskevat päätökset ovat voimassa toistaiseksi, riistapäällikkö VisaEronen  Suomen riistakeskuksesta kertoo.
 Lintuharrastajia lintujen ampuminen keväällä ja kesällä rasittaa. Lokkeja koko ikänsä tutkinut ja lokeista väitöskirjaa tekevä  Risto Juvaste  on tuohtunut siitä, että pesimäaikaa ei kunnioiteta.
 – Ongelma on siinä, kun heinäkuussa ammutaan aikuisia lintuja, joiden poikaset ovat vielä lentokyvyttömiä. Ne jäävät pesään kitumaan ja kuolemaan, Juvaste sanoo.
 Penkalle eli yhteen lajittelemattomaan kasaan päätyvät enää ne ainekset joita ei toistaiseksi voi uudelleen käyttää missään.  Mikko Savolainen / Yle
 Erityisesti harrastajat harmittelevat syytä, jolla poikkeuslupa on myönnetty.
 – Jos yhtenä päivänä ammutaan 30 lintua, siitä ei ole mitään hyötyä. Jos olisi vaikka lintuinfluenssaepidemia, niin silloinhan se olisi perusteltu. Mutta nyt ammutaan muuhun tarkoitukseen, ja se on huolestuttavaa.
 Ruokaviraston mukaan lintuinfluenssatapauksia on todettu Suomessa Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa kaikkiaan parisenkymmentä. Korkeapatogeenistä lintuinfluenssaa ovat kantaneet pääosin merikotkat. Korkeapatogeeninen muoto aiheuttaa korkeaa kuolleisuutta siipikarjalajeissa. Suomessa ihminen ei ole saanut tartuntaa linnuista.
 Lintuihin liittyvät terveysriskit
 Juvaste pitää lokkien aiheuttamia terveysriskejä liioiteltuina. Tutkija väittää, että terve ihminen voi vaikka syödä hatullisen lokin ulostetta sairastumatta.
 – On ihan naurettavaa, että lokeista olisi jotain todellista haittaa. Yhtä lailla varpuset voivat tartuttaa esimerkiksi salmonellaa, Juvaste sanoo.
 Ruokaviraston mukaan nisäkkäät, linnut ja matelijat voivat toimia oireettomina salmonellabakteerin kantajina. Tuotantoeläimet voivat saada tartunnan saastuneesta rehusta tai juomavedestä.
 Salmonella on yksi yleisimmistä ruokamyrkytysten aiheuttajista maailmassa. Suomi, Ruotsi ja Norja ovat poikkeus, sillä salmonellaa tavataan Pohjoismaissa huomattavasti harvemmin kuin muualla maailmalla. Suomessa salmonellavalvonta on pitänyt huolen siitä, että salmonellaa esiintyy kansainvälisessä vertailussa hyvin vähän.
 Käyttöpäällikkö Huovinen muistuttaa, että vaikka linnut viihtyvät kaatopaikalla, ne eivät asu siellä, vaan siirtyvät muihin lähialueen houkutteleviin paikkoihin.
 – Sanotaan, että vaikka viisikymmentä tai sata naakkaa istuu avonavetan orsilla ja paskoo siihen, niin jokainen voi miettiä, onko se sitten kiva lehmillekään tai mitä se voi aiheuttaa. Tuleeko sieltä tautiriskejä tai muita, Huovinen sanoo.
 Kukkuroinmäen kaatopaikka sijaitsee noin 17 kilometrin päässä Lappeenrannan keskustasta.  Mikko Savolainen / Yle
 Noutokoirakoulutusta
 Risto Juvaste kritisoi myös sitä, että kaatopaikalla ammuttuja lintuja jatkohyödynnetään noutajakoirien koulutuksessa. Ossi Huovinen vahvistaa väitteen.
 – Kaikki linnut kerätään, mitä löytyy. Ne haudataan maahan tai poltetaan. Hyviä yksilöitä voi mennä noutajakoirayhdistykselle pakastimen kautta, Huovinen sanoo.
 Lintujen ampuminen ajoitetaan viikonloppuna aukioloaikojen ulkopuolelle. Tautiriskin lisäksi ampumisella pyritään vähentämään myös muita lintujen aiheuttamia ongelmia.
 – Suurin haitta on lähialueen maanviljelijöille. Nokitaan pyöröpaalit rikki, Huovinen sanoo.
 Kaatopaikkojen lintumääriä lasketaan ja tutkitaan säännöllisesti. Ulkopuolelta palkattu lintutieteilijä tekee lintulaskentaa keväästä pitkälle syksyyn. Lintulaskennoissa on selvinnyt myös, että lajittelukeskuksessa vierailee välillä myös harvinaisia rauhoitettuja lintulajeja.
 Sekin huolettaa lokkitutkijaa. Kun lintuja ammutaan, on riski, että lintua ei tunnista oikein.
 Huovinen vakuuttaa, että lintuja ei ammuta, jos varmaa tunnistamista ei tapahdu.
 – Kaikki ampujat ovat metsästäjiä. Silloin kun ei tunne, mistä linnusta on kyse, niin sitten ei ammuta. Varikset, harakat ja naakat ovat hyvin selkeitä. Lokit on määritetty poikkeusluvissa, että vain aikuisia yksilöitä voi ampua.

Kaatopaikka pääsi eroon eläimistä – sai erikoisluvan ampua lokkeja