Summary: Tudorien Englanti oli kansainvälisempi kuin historioitsijat ovat kautta aikain olettaneet.

Englannin kuninkaan  Henrik VIII:n  laivaston ylpeyden matka päättyi Englannin etelärannikon vesiin vuonna 1545. Rakentamisaikansa huipputekniikkaa edustanut lippulaiva vei mukanaan miltei kaikki yli 400-henkisestä miehistöstään.
 Nykytutkimuksen keinot ovat osoittaneet sen odottamattoman kansainväliseksi.
 – Mary Rose on totisesti aarrearkku. Sen tutkimusten tulokset eivät koskaan lakkaa yllättämästä, sanoo aluksen löytöihin seitsemän vuoden ajan perehtynyt  Swansean yliopiston  tutkija  Nick Owen .
 Yksi aiemmista yllätyksistä oli se, miten kaukaa Mary Rosessa syöty kala oli peräisin.  Cambridgen yliopiston  kalanruototutkimukset osoittivat, että kalaa oli pyydetty Islannin vesiltä, ellei jopa Itä-Kanadan rannikolta. Tutkijat päättelivät, että kansainvälinen kalakauppa oli polttoainetta Englannin laivaston kasvulle.
 Uuden tutkimuksen mukaan kaukaa eivät tulleet vain miehistön syömät kalat, vaan myös monet miehistön jäsenet.
 Täikampa oli tärkeä arkitavara
 Mary Rose -karakin hylky löytyi 1970-luvun alussa ja nostettiin seuraavalla vuosikymmenellä. Tuhannet puhdistetut ja tutkitut löydöt ovat avanneet ainutlaatuisen ikkunan Tudorien aikaiseen maailmaan, eivät vain sodankäyntiin.
 Laivalla tarvittiin kanuunoiden lisäksi muun muassa täikampoja – paljon – ja puisia oluttuoppeja, joista kukin hörppäsi päivittäisen olutannoksensa, yli kolme ja puoli litraa. Seisonut vesi olisi ollut kuolemaksi.
 Oluenkulutus oli sitä luokkaa, että Henrikin laivaston kotisatamassa oli oma olutpanimo.
 Mary Rosen hylky on näytteillä museossa Portsmouthissa. Mary Rose -säätiö
 Puolet tutkituista ei ollut Englannista
 Mary Rosen hylystä on löytynyt 92 vainajaa. Heistä satunnaisesti valituille kahdeksalle tehdyt DNA- ja isotooppianalyysit osoittavat, ettei tuolloinen Englanti ollut asukkailtaan suinkaan niin yhtenäisen englantilainen kuin historiantutkimuksissa on yleensä päätelty.
 Kaksi tutkituista oli kotoisin Välimeren tienoilta ja kolmas Pohjois-Afrikasta, ja neljännellä oli afrikkalainen isä, osoittavat Swansean, Portsmouthin ja  Cardiffin yliopistojen  ja Mary Rose -säätiön tutkimukset.
 Vainajien alkuperän jäljille on päästy myös esinelöytöjen perusteella.
 Jousimies oli ilmeisesti yksi "Kuninkaan keihäistä".
 Mary Rosella purjehti puoli tusinaa puuseppää, sillä puualus tarvitsi korjaajansa. Yksi oli tutkittujen vainajien joukossa. Häneltä löytyneet kolikot ja talso eli puun työstämiseen tarkoitettu koverokirves olivat espanjalaisia. Iberian niemimaalle johtivat myös DNA-juuret.
 Jykevä puuseppä hukkui alakannelle, jossa hän lienee ollut valmiudessa korjaamaan alukseen taistelussa syntyneitä reikiä. Jousimies puolestaan puristui ulkokannella kanuunan alle.
 Hänen ammattinsa paljasti toisaalta vieressä ollut jousi, toisaalta poikkeuksellinen lähes 180 sentin pituus sekä luuston muutokset, jotka kertovat toistuvasta jousen jännittämisestä ja nuolten laukaisemisesta.
 Hänen nahkainen rannenauhansa oli koristeltu granaattiomenan kuvalla, joka oli tyypillinen Afrikan pohjoisrannikon maurikulttuurille. Silti tuo "Kuninkaan keihäiksi" kutsutun henkivartijakaartin todennäköinen jäsen on oletettu englantilaiseksi.
 Laboratoriossa paljastuikin toista. Hampaiden isotooppien perusteella hänen oli täytynyt varttua paljon Englantia lämpimämmässä ilmastossa. Todennäköisimpänä tutkijat pitävät Afrikkaa, vähintään 50 kilometrin päässä sen pohjoisrannikolta sijainnutta aluetta.
 Mary Rose loistonsa päivinä. Kuva on Anthonyn käärönä tunnetusta vuonna 1546 tehdystä kuvakääröstä, jossa esiteltiin Henrik VIII:n laivaston aluksia.  Anthony Anthony
 Tutkijoiden  Herrasmieheksi  nimeämän vainajan vieressä oli italialaista arvo-omaisuutta, muun muassa kaksi marmorista tehtyä pientä enkelipatsasta. Kaikki esineet, jotka mies näyttää haalineen mukaansa, kun Mary Rose alkoi upota, ovat peräisin samasta venetsialaisesta työpajasta.
 Pelkkä matkustaja ei tämäkään mies ollut. Luusto kertoo, että hän oli tottunut nostelemaan raskaita esineitä ja ampumaan. Hänen vierestään löytyi ladattu ase.
 Vielä muitakin ulkomaalaisia Mary Rosella purjehti; se tiedetään ennestään kirjallisista lähteistä.
 Tietoa on säilynyt espanjalaisesta lääkäristä ja puolalaisista kanuunamiehistä. Aluksen tuhosta hengissä selvinneessä harvalukuisessa joukossa oli yksi flaamilainen.
 Laivalla oli ruokaa mutta vitamiineista oli puutetta.
 Nuorimmasta uhrista tutkijat tekivät kuninkaan kaiman,  Henryn . DNA-tutkimuksen perusteella hänen äitinsä oli englantilainen ja isä Pohjois-Afrikasta, joko nykyisestä Marokosta tai Algeriasta. Isotooppianalyysit osoittavat Henryn syntyneen ja varttuneen lähellä Portsmouthia, Mary Rosen kotisatamaa.
 Hän oli kuollessaan vasta teinipoika, 14–18-vuotias. Lihasten kiinnittymiskohdat luissa osoittavat, että nuoresta iästään huolimatta hän oli tehnyt jo pitkään raskasta ruumiillista työtä. Lisäksi hänellä oli jo selkärangan kulumia.
 Henryn loppu oli onneton, mutta sotalaivalle pestautuminen oli ollut sikäli järkevää, että miehistö osoittautui paremmin ravituksi kuin muu väestö. Toisaalta ruoka oli pitkillä merimatkoilla niin yksipuolista, että useimmat kärsivät keripukista ja muista puutostaudeista.
 Tämä puinen rukousnauha kuului jollekulle Mary Rosen miehistön jäsenistä.  Mary Rose -säätiö
 Huonot hampaat olivat monen vaiva
 Terveenä Mary Rosessa ei näytä seilanneen kukaan, vaikka vanhimmallakaan tutkitulla ei ollut ikää neljääkään vuosikymmentä.
 Niin puusepällä kuin kanuunamiehellä oli niin huonot hampaat, että syöminen oli todennäköisesti erittäin tuskallista. Toisella oli selkärangassa reumaa, toisella paha kuluma.
 Huonoista hampaista kärsi myös upseeri, jonka ammatista todisti hopeapilli. Päällystö käytti sellaisia miehistön komentamiseen. Mary Rosen hylystä niitä on löytynyt viisi, mutta Mary Rosen kapteenin amiraali  George Carew'n  kultainen pilli on jäänyt kateisiin.
 Kokille löytyi nimi, Ny Cop tai Ny Coep.
 Myös Carew hukkui, kuten myös päällystöön kuulunut  Roger Grenville  – ainoa, jonka nimi on säilynyt aikakirjoissa kapteenin lisäksi.
 Uusimmissa tutkimuksissa alkuperäisen nimensä sai todennäköisesti myös kokki.
 Hänen ammattinsa paljastivat astiat, joiden joukkoon hän kuoli, sekä selkäranka ja kylkiluut, jotka kertovat hänen viettäneen paljon aikaa taipuneena isojen patojen ääreen. Nimi,  Ny Cop  tai  Ny Coep , oli kaiverrettu useisiin keittiökaluihin.
 Yhdellä tutkituista oli niin pahoin vammautuneet lonkkanivelet, ettei hän olisi pärjännyt sotilaana. Tutkijat ovatkin päättelleet, että vaivalloisesti kävellyt mies, joka ei myöskään kyennyt oikaisemaan selkäänsä, oli purseri, Mary Rosen kirjanpitäjä.
 Hylyssä voi vierailla virtuaalisesti  Mary Rose -museon kotisivulla . Esineistä on kolmiulotteisia kuvia myös  Virtual Tudors -verkkosivulla.

Henrik VIII:n lippulaivan miehistön perimän ja synnyinpaikkojen tutkimukset yllättivät – jousimies Afrikasta, puuseppä Espanjasta


Summary: Saksan luonnonsuojelijat onnistuivat kuitenkin pelastamaan metsän, joka oli tarkoitus kaataa ruskohiilikaivoksen tieltä.

Saksassa ympäristöaktivistit ovat taistelleet jo vuosia, jotta Kölnin lähellä alati laajentuva ruskohiilikaivos ei nielaisisi läheistä Hambacher Forstin metsää. Aktivistit asuvat puumajoissa, jotta vanhoja pyökkipuita ei voitaisi kaataa.
 Nyt aktivisteilla on syytä juhlaan. Saksa päätti tammikuussa  luopua asteittain hiilivoimasta,  ja metsä säästyy todennäköisesti tuholta.
 - He onnistuivat ihan viime tingassa. Puut oli tarkoitus kaataa jo lokakuussa, Eurooppa-kirjeenvaihtaja  Dan Ekholm  kertoo Mistä maailma puhuu -podcastissa.
 Kuuntele Mistä maailma puhuu -podcast.
 Ekholm kertoo podcastissa Saksan ristiriitaisesta energiapolitiikasta. Esimerkiksi ruotsalainen ilmastoaktivisti  Greta Thunberg  on ihmetellyt, miksi Saksa luopuu ilmastopäästöttömästä ydinvoimasta jo kolmen vuoden kuluttua, mutta jatkaa fossiilisen hiilen polttamista 2030-luvulle.
 Podcastin tämänkertainen jakso on äänitetty Lappeenrannassa. LUT-yliopiston opiskelijat kysyvät jaksossa Danilta muun muassa Saksan ilmastoteoista, hintatasosta ja kulttuurin erikoisuuksista.
 Mistä maailma puhuu on podcast, jossa Ylen kirjeenvaihtajat ja avustajat kertovat joka toinen viikko maankolkkansa kuumimmista puheenaiheista ja arjen pienistä ilmiöistä. Sarjaa toimittaa  Simo Ortamo .
 Lue myös:
 Ilmastosyyt saavat Saksan luopumaan hiilen käytöstä – Kaivosmies Christian Leese pelkää, että heidät unohdetaan
 Kuolemanvaarallinen protesti metsähakkuita ja ruskohiiltä vastaan – Saksassa poliisi yrittää karkottaa puumajoihin linnoittautuneet ympäristöaktivistit

Mistä maailma puhuu -podcast: Ilmastoaktivistit ihmettelevät, miksi Saksa luopuu ydinvoimasta mutta jatkaa hiilen polttamista 2030-luvulle


Summary: Sammakonkutu käynnistyy myös näihin aikoihin ja nokkosperhosia lentelee jo ympäri maata.

Yle Luonnolle lähetetyissä  tänään julkaistuissa yleisökuvissa esiintyvät jo pirkanmaalainen sisilisko, kyy laskettelurinteessä, sammakonkutua ja kangasperhonen Kainuusta.
 Luonto-Liiton omassa kevätseurannassa siilit ovat alkaneet heräillä horroksesta, ja matelijahavaintoja on tehty sisiliskojen ja kyiden lisäksi rantakäärmeistä ja vaskitsoista.
 Siilejä on nähty liikkeellä muun muassa Turussa ja Jyväskylässä. Suomessa on viisi talviunta viettävää luonnonvaraista nisäkäslajia, joista siili on yksi. Muut ovat mäyrä, supikoira, koivuhiiri ja karhu.
 AOP
 Leskenlehtiä Kajaanin korkeudella asti
 Luonto herää myös kukkasin. Sinivuokkojen kukinta on käynnistynyt lounaisessa ja eteläisessä Suomessa. Leskenlehtiä on nähty Kajaanin korkeudella asti.
 Nokkosperhoset lentelevät jo ympäri maan, tiedottaa Luonto-Liitto. Lisäksi sitruunaperhosista on tehty havaintoja eteläisessä Suomessa. Myös sammakoiden kutu on käynnistymässä Etelä-Suomessa, kertoo liiton kevätseurantakampanjan  Vilja Tupola  tiedotteessa.
 – Pääsiäiseksi on luvassa loistavat olosuhteet kevään havainnointiin. Todennäköisesti seuraavaksi runsastuvat hyönteiset, etenkin perhoset ja kimalaiset. Ehkä pian nähdään myös valkovuokkopeite koristamassa maanpintaa tai kuullaan kirjosiepon liverrystä.
 Voit osallistua  Yle Luonnon kevätseurantaan kuvallasi täällä .
 Kevään etenemisestä voi kertoa Luonto-Liitolle osoitteessa  www.kevatseuranta.fi.  Havainnot päätyvät Luonnontieteellisen keskusmuseon tietokantaan tutkimuskäyttöön.

Luonto heräsi – Ylelle tulee kuvia sisiliskoista ja kyykäärmeistä, siilit kömpineet esiin, sinivuokot kukkivat etelässä


Summary: Mausteet ovat köyhän Pakistanin arvokkaita vientituotteita.  Siksi niitä yritetään myös väärentää.

RAWALPINDI  Kauppias  Imran Waheedin  tarttuva nauru kuuluu naapurikujalle asti, kun häneltä utelee, järjestetäänkö Pakistanissa chilinmaistelukisoja.
 – Joskus olen niitä Youtubesta vilkaissut, mutta täällä ei ole niihin tarvetta, Waheed sanoo.
 Pakistanissa mausteiden kirjo on valtaisa. Esimerkiksi chili, jeera ja kumina kuuluvat Etelä-Aasiassa päivittäiseen ruoanlaittoon. Pakistanilaiset ovatkin ylpeitä rikkaasta maustemaailmastaan.
 Rakkaus mausteisiin yhdistää jopa arkkivihollisia. Vaikka Intia ja Pakistan  kiistelevät ajoittain  aina sodan partaalle saakka, intialaisia mausteita löytyy yleisesti toreilta Pakistanissa.
 .
 Imran Waheed on toisen polven maustekauppias. Chili on hänen suosikkimausteensa.  Ivar Heinmaa / Yle
 Tiilimurskasta väriä, sahanpurusta painoa
 Kun kauppias Waheed myy asiakkaalle maustepussin, hän tietää, mitä se sisältää. Waheedin mukaan asiakkaalle on kunnia-asia myydä ainoastaan aitoa tavaraa.
 Ostoksille tulijat tunnistavat usein huijauksen suussaan. Jos ostaja saa huonoa laatua, hän ei tule toista kertaa. Torilla laatulupaus tehdään jokaisen kaupan yhteydessä.
 – Itse en ole ottanut vastaan huonoa tavaraa ja olen tehnyt kauppaa 28 vuotta. Myös isäni oli maustekauppias. Joskus kuulee, että mausteisiin on laitetaan tiilijauhetta tai tekstiiliväriä. jauhettuja lehtiä, heinää tai siemeniä, Waheed kertoo.
 Maustekauppiaan puoti sijaitsee kapealla mutta kuuluisalla kauppakujalla. Ostoksille on tullut  Tahir Mahmood Awan , joka kertoo täydentävänsä maustehyllyyn kerran, pari kuukaudessa.
 – Suutuntuma kertoo, onko mauste laadukasta. Vialliseen mausteeseen olen törmännyt kerran. Chili ei maistunut oikealta. Perheen naiset valittivat, että se näyttikin kummalliselta, kertoo Awan.
 Mausteissa voi olla useita aineksia, joilla lisätään painoa ja kilohintaa. Jotkut valmisteet, kuten ajinomoton nimellä tunnettu Kiinasta tuleva suola, ovat virallisesti myyntikiellossa mahdollisten terveyshaittojen vuoksi. Ajinomotoa saa silti toreilta ja kaupoista.
 Ajinomoto on käytännössä natriumglutamaattia, jota käytetään ympäri maailman, mutta erityisesti aasialaisissa keittiöissä. Sen runsaan käytön terveysvaikutuksista on keskusteltu, mutta  Ruokaviraston mukaan aineen yhteyttä oireisiin ei ole todistettu tieteellisesti .
 Mausteet ovat vanhan silkkitien rikkaus
 Pakistan sijaitsee muinaisen Silkkitien kauppareitin varrella. Etelä-Aasia on chilin tuotantoaluetta. Pakistanissa punaiseksi kullaksi kutsuttua maustetta kasvatetaan erityisesti Sindhin maakunnassa. Sieltä tulee 15 prosenttia koko maan tuotannosta.
 Sindhissä sijaitsevaa Kunria sanotaan Aasian chilipääkaupungiksi. Siellä satoa korjataan pääosin käsin kahdesti vuodessa 40 000 hehtaarin peltoalueelta.
 Satoa tulee pari tonnia hehtaarilta. Kunrin alueelta saadaan muun muassa desi, nexi ja nageena-lajikkeita.
 Mausteet ovat Pakistanille tärkeitä vientituotteita. Vuonna 2017 viennin arvo oli vajaat 44 miljoonaa euroa. Ostajia ovat paitsi aasialaisen ruoan ystävät myös ulkomailla asuva kahdeksan miljoonan pakistanilaisen väestö.
 .
 Maustepuodeissa on tarjolla satoja erilaisia sekoituksia.   Ivar Heinmaa / Yle
 Sekoituksia on helpompi väärentää
 Pakistan on maailman viidenneksi suurin chilin tuottaja. Muita chilin suurvaltoja ovat Intia, Kiina, Meksiko, Bangladesh ja Peru. Valtaosa esimerkiksi chilistä menee vientiin. Siksi myös sen laatua halutaan valvoa.
 Kauppias Imran Waheed myy asiakkaalle joko valmiin sekoituksen tai kokonaisia mausteita, jotka jauhetaan hienoksi samalla kujalla sijaitsevassa myllyssä, asiakkaan silmien edessä.
 Väärennösriskit kasvavat siirryttäessä tuotantoketjun portaalta toiselle. Suurissa erissä mukaan on mahdollista lisätä huonolaatuisia tai väärää laatua olevia eriä, jos valvonta ontuu. Teollisuustasolla maustemarkkinat ovat suurten vientiyritysten kuten Mehranin ja Shan Foodin hallussa.
 Matka Eurooppaan moninkymmenkertaistaa mausteen hinnan
 Kun Imran Waheed myy chilipussin asiakkaalle, hinta on noin kaksi euroa kilolta. Kun mauste pakataan muualla painettuun pakkaukseen, sen hinta nousee neljään euroon kilolta.
 – Pakkaus lisää hintaa eikä kauppa enää kannata. Haluaisimme pakata itse tuotteet, mutta viranomaisten mielestä siinä piilee väärennysmahdollisuus. Verojen lisäksi kauppiaiden on käytävä vajaat sata euroa maksavissa terveystarkastuksissa melko usein. Niitä tehdään sairaaloissa, joiden hoitoon kukaan ei luota, puuskahtaa Imran Waheed.
 Sadonkorjaaja ja torikauppias saavat mausteen hinnasta oman osansa, mutta varsinainen hintahyppy tapahtuu matkalla Aasiasta Eurooppaan. Chilikilon hinta on täkäläisessä marketissa noin 160 euroa kilolta.
 Pakistanin viranomaiset haluavat parantaa mausteiden laatua tuoteselosteiden ja pakkausmerkintöjen valvonnalla.  Ivar Heinmaa / Yle
 Laatutarkastajia ei saa hakata
 Viranomaiset ovat tehostaneet alkuvuodesta 2019 valvontaa, sillä maustevienti on tärkeää Pakistanille ja maan kasvava keskiluokka on kiinnostunutta hyvinvoinnista ja tuotteiden laadusta.
 Punjabin elintarvikevalvontaviraston varajohtaja  Mehtab Ahmed Khan  ymmärtää myös kauppiaan pakkaushuolet. Virheellinen tuoteseloste on kuitenkin helppo tapa väärennöstapa.
 – Laatua valvotaan pistokokein. Lisäksi laboratoriomme ottaa vastaan ilmoituksia joka päivä kellon ympäri ja tutkii näytteitä. Rangaistukset voivat olla sakkoja tai myyntilupien menetyksiä, selvittää varajohtaja Khan.
 Hän kertoo, että väärennösten kirjo on laaja.
 – Kaikkea tulee vastaan pesuaineista tekstiiliväreihin.
 Kampanja näkyy Islamabadissa ja sen kaksoiskaupungissa Rawalpindissä katukuvassa. Teiden ylle on vedetty jättikokoisia julisteita, joissa muistutetaan, että valvontaviranomaisia on kohdeltava asiallisesti. Heitä ei saa solvata, eikä heihin saa käydä käsiksi.
 197 miljoonaa asukasta Pakistan on Etelä-Aasiassa sijaitseva islamilainen tasavalta. Väkiluku on 197 miljoonaa. Pääministeri Imran Khan on 1996 perustamansa Pakistan Tehreek-I-Insaf PTI-puolueen johtaja. Bruttokansantuote oli vuonna 2017 asukasta kohden 1548 euroa, Suomessa 45 703 euroa. Pakistanin talouskasvu oli vuonna 2017 5,4 prosenttia.
 Maito sammuttaa nielun tulipalon
 Ai niin. Joskus chilinmaistelukisat menevät täällä Euroopassa hieman överiksi. Kotikokkikin voi joskus tehdä keittiössä virhearvion ja pistää poskeensa liian voimakkaan makupalan.
 Kun kieli palaa ja hiukset suoristuvat päässä, kannattaa muistaa maustekauppias Waheedin neuvo.
 – Muki maitoa auttaa. Itse juon chilin ja maidon sekoitusta lähes päivittäin. Se antaa energiaa ja on hyväksi vatsalle. Sekoitus on terveysjuoma, vinkkaa Imran Waheed.
 Juttua korjattu 18.15: Vuonna 2017 Pakistanin mausteviennin arvo oli 44 miljoonaa euroa, ei 44 000 euroa. Lisätty ajinomotoa koskevaan kohtaan tieto, että aine on käytännössä natriumglutamaattia ja korjattu aineen vaikutuksia koskevaa kappaletta.
 Lue myös:
 Videoterveiset Islamabadista:
Pakistanilaisräppäri fanittaa Suomea  ja näkee soundit väreinä
 Yle Islamabadissa: Suomen koulutusopit kiinnostavat Pakistanissa – osaajia tarvitaan raksoilta ravintoloihin

Väriä tiilimurskasta, lisää painoa sahanpurusta – Pakistan suitsii mausteväärennöksiä


Summary: Nikki tunnetaan pitkistä elokuvistaan Lovemilla ja Armomurhaaja, joka oli viime vuonna Suomen Oscar-ehdokkaana.

Teemu Nikin  ohjaama lyhytelokuva  All Inclusive  on valittu Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan. Suomen elokuvasäätiön mukaan All Inclusive on seitsemäs suomalainen lyhytelokuva, joka on päässyt kilpailemaan Kultaisesta palmusta.
 Alive Filmsin tuottama elokuva käsittelee valtaa, rakkautta ja muutosta. Siinä näyttelevät  Lauri Maijala ,  Hannamaija Nikander ,  Maija Rissanen  ja  Santtu Karvonen .
 Nikki tunnetaan esimerkiksi pitkistä elokuvistaan  Lovemilla  (2015) ja  Armomurhaaja  (2017), joka oli viime vuonna Suomen Oscar-ehdokkaana.
 Cannesin elokuvajuhlat järjestetään Etelä-Ranskassa toukokuussa.

Suomalainen kilpailee Cannesissa – Teemu Nikin lyhytelokuva on seitsemäs Kultaisen palmun tavoittelija


Summary: Jäätilanne on huono, kun lämmintä on toistakymmentä astetta. Silti  jäille on uskaltauduttu jopa moottorikelkalla.

Meren jäälle lähteneet pilkkijät ja ulkoilijat ovat perjantaina aiheuttaneet useita pelastustehtäviä Oulun alueella. Liminganlahdella Oulunsalossa, Peuhun rannassa pelastuslaitos ja poliisi pelastivat kolme veden varaan joutunutta ihmistä, kertoo kertoo päivystävä palomestari  Hannu Timonen .
 – Paikalle oli hälytetty poliisin, pelastuslaitoksen ja rajavartiolaitoksen yksiköitä. Jäihin pudonneet vietiin ensihoidon toimesta sairaalaan tarkastettaviksi, osa oli ollut yli 20 minuuttia veden varassa, hän sanoo.
 Timosen mukaan samalta alueelta pelastettiin lisäksi kolme railon taakse jäänyttä pilkkijää, jotka kuitenkin selvisivät pinteestä pintapelastuslautan avulla ja kuivin jaloin saman tehtävän aikana.
 – Lähes samaan aikaan kun pelastuslaitos auttoi jäihin vajonneita pilkkijöitä, kävi rajavartioston helikopteri Virpiniemessä vinssaamassa ylös kaksi jäihin pudonnutta hiihtäjää, Timonen kertoo.
 Myös heidät vietiin Timosen mukaan sairaalaan. Timonen kertoo, että tässä tapauksessa hiihtäjät olivat ilmeisesti itse kyenneet hälyttämään apua.
 Jäihin pudonneilla ei ole Timosen mukaan hengenvaaraa.
 Olosuhteet muuttuneet hyvin äkkiä
 Timosen mukaan pääsiäinen ja kaunis sää ovat houkuttelleet ihmisiä jäille ja vaara on jostakin syystä jäänyt tiedostamatta.
 – Sää on kaunis ja ihmiset haluaisivat ulkoilla ja jatkaa pilkkimisharrastusta, mutta kyllä pilkkimiset on tältä vuodelta pilkitty ainakin Oulun alueella, palomestari linjaa.
 – Jäätilanne on tosi huono ja jäät eivät välttämättä kannata edes ihmistä, silti jäillä on jopa moottorikelkalla liikuttu. Kun nyt on jo toistakymmentä astetta lämmintä päivällä, olosuhteet ovat muuttuneet hyvin äkkiä, Timonen huomauttaa.

Oulussa pelastettu kahdeksan heikoilta jäiltä


Summary: 19-vuotias bangladeshilaisnainen ehti ennen kuolemaansa nauhoittaa kännykällä todistajanlausunnon, jossa hän nimesi joitakin surmaajistaan ja kertoi rehtorin toimista.

Eri puolilla Bangladeshia on osoitettu mieltä koko maata kuohuttaneessa tapauksessa, jossa 19-vuotias opiskelija murhattiin tämän tehtyä poliisille ilmoituksen seksuaalisesta häirinnästä.
 Tappokäskyn antoi koulun rehtori – sama mies, jota 19-vuotias syytti seksuaalisesta ahdistelusta.
 Aiheesta kirjoittavat  BBC  ja  al-Jazeera .
 Islamilaisessa koulussa opiskellut  Nusrat Jahan Rafi  kertoi, että koulun rehtori oli pyytänyt hänet toimistoonsa 27. päivä maaliskuuta. Siellä rehtori oli toistuvasti kosketellut Nusratia sopimattomasti. Ennen kuin tilanne ehti mennä vakavemmaksi Nusrat pakeni toimistosta.
 Tämän jälkeen Nusrat teki sen, mitä seksuaalisen häirinnän tai raiskauksen uhrit uskaltavat vain aniharvoin tehdä Bangladeshissa: hän marssi poliisin luo ja teki asiasta ilmoituksen.
 Poliisi kuvasi kännykällään, kun silminnähden ahdistunut Nusrat kertoi tapauksesta. Video vuoti myöhemmin paikallisiin tiedotusvälineisiin. Videolla poliisi vähättelee Nusratin kokemuksia todeten, ettei ”kyseessä ole mikään merkittävä asia.”
 Poliisi päätyi kuitenkiin pidättämään rehtorin, mikä aiheutti joissakin paikallisissa raivoa. Lukuisat ihmiset kokoontuivat kaduille vaatimaan rehtorin vapauttamista, heidän joukossaan myös paikallisia poliitikkoja. Protestin oli mobilisoinut kaksi koulun miesopiskelijaa.
 Hyökkääjät yrittivät lavastaa tapauksen itsemurhaksi
 Vaikka Nusrat joutui vihan ja uhkailujen kohteeksi, meni hän urheasti kouluun huhtikuun 6. päivä suorittamaan lopputenttinsä.
 Koulussa eräs naisopiskelija pyysi Nusratia tulemaan koulun katolle keksityllä verukkeella. Kun Nusrat saapui katolle, lukuisat ihmiset ympäröivät hänet ja vaativat naista perumaan ilmoituksen rehtorista.
 Kun Nusrat ei suostunut, väkijoukko heitti kerosiinia hänen päälleen ja sytytti naisen tuleen. Neljä päivää myöhemmin Nusrat kuoli sairaalassa palovammoihin.
 Poliisin mukaan hyökkääjät yrittivät lavastaa tapauksen itsemurhaksi, mutta ihmeenkaupalla Nustar selviytyi hengissä.
 Ambulanssissa urhea nainen nauhoitti veljensä kännykällä videon, koska pelkäsi, ettei selviä hengissä palovammoista, jotka peittivät 80 prosenttia hänen kehostaan.
 Videolla antamassaan todistajanlausunossa Nusrat toisti rehtorin ahdistelleen häntä seksuaalisesti. Lisäksi Nusrat pystyi nimetä joitakin henkilöitä, jotka olivat sytyttäneet hänet tuleen.
 Perjantaina poliisi ilmoitti pidättäneensä kaikkiaan 17 ihmistä Nusratin surmasta epäiltynä. Yksi pidätetyistä kertoi, että tappokäskyn antoi rehtori.
 – Rehtori kehotti heitä painostamaan Nusrat Rafia perumaan poliisille tekemänsä ilmoituksen ja tappamaan hänet, mikäli tämä ei suostuisi, kertoo tutkintaa johtava poliisipäällikkö  Mohammad Iqbal .
 Pidätetyistä ainakin kaksi miestä on myöntänyt osallisuutensa Nusratin tappoon. Toinen heistä on myöntänyt kantaneensa kaunaa Nusratia vastaan, koska tämä oli torjunut miehen iskuyritykset.
 Nusratin perhe kertoo saaneensa tappauhkausia rehtorin kannattajilta aina siitä lähtien, kun Nusrat teki ilmoituksen poliisille.
 "Bangladesh suojelee hyökkääjiä uhrien sijaan"
 Nusratin tapauksesta on uutisoitu laajalti eri puolilla Bangladeshia. Tuhannet ihmiset osallistuivat nuoren naisen hautajaisiin.
 Kaduille kerääntyneet mielensoittajat ovat vihaisia siitä, miten poliisi suhtautui alun perin Nusratin tapaukseen. Protestoijat vaativat myös muutosta siihen, miten Bangladeshissa kohdellaan naisia, jotka joutuvat seksuaalirikosten uhreiksi.
 Bangaladeshin pääministeri  Sheikh Hasina  on vakuuttanut, että kaikki Nusrain murhaan osallistuneet joutuvat oikeuden eteen vastaamaan teoistaan.
 Ihmisoikeusjärjestöjen mukaan Bangladehin yhteiskunta suojelee hyökkääjiä uhrien sijaan. Aktivistien mukaan muun muassa raiskausten määrä on noussut maassa, koska viranomaiset eivät nosta hyökkääjiä vastaan syytteitä.
 – Kun rikollisia ei rankaista, he jatkavat toimintaansa ja muut ottavat heistä mallia, koska seuraamuksista ei tarvitse välittää, sanoo ihmisoikeusjuristi  Salma Ali  naisasianajajien yhdistyksestä.
 Aiheesta lisää:
 Nusrat Rafi burned to death for reporting sexual abuse: Police
 Nusrat Jahan Rafi: Burned to death for reporting sexual harassment

19-vuotias naisopiskelija poltettiin hengiltä, koska hän syytti rehtoriaan seksuaalisesta ahdistelusta


Summary: Yli 70-vuotiaat syövät nuoriakin vähemmän punaista lihaa.

Punaisen lihan vähentämisen ja kasvisten syömisen lisäämisen puolesta on viime aikoina rummutettu niin ilmasto- kuin terveyssyistä. Muun muassa ympäristöjärjestö  WWF kehotti hiljattain syömään punaista lihaa korkeintaan kerran viikossa .
 Yllättäen kaikkein vähiten punaista lihaa syövät yli 70-vuotiaat, selviää Aalto-yliopiston ja Itä-Suomen yliopiston laajasta tutkimuksesta. Punaista lihaa ovat naudan, sian, lampaan, poron ja hirven liha.
 Iäkkäät myös kertovat suosivansa kasvisruokaa. Heidän lisäkseen alle 30-vuotiaiden ruokavalinnat ovat muita suomalaisia ympäristöystävällisempiä.
 Nuorten ja iäkkäiden ruokavalintojen taustalla vaikuttavat eri syyt. Nuoret aikuiset voivat valita ja haluavat vaikuttaa. Kun ruokatarjonta on runsasta, se on useille myös mahdollista. Iäkkäiden ihmisten ympäristöystävällisissä ruokavalinnoissa painottuvat toisenlaiset syyt.
 – Yli 70-vuotiaille liha on ehkä vielä juhla-ateria tai luksusta. Ylipäätään ruokahalu saattaa vähentyä ikääntymisen myötä. Myös terveys korostuu, arvioi tohtorikoulutettava  Elina Lehikoinen  Aalto-yliopistosta.
 Punaisen lihan ja kasvisruuan syömisen lisäksi tutkimuksessa selvitettiin esimerkiksi sitä, kuinka tärkeinä vastaajat pitävät ruokavalionsa ympäristövaikutuksia ja ruuan alkuperää tai kuinka helposti he muuttavat ruokailutottumuksiaan uuden tiedon myötä.
 Tutkijat, apulaisprofessori  Arto O. Salonen  ja tohtorikoulutettava Elina Lehikoinen määrittelevät kestävän ruuankulutuksen sellaiseksi, jonka ansiosta meidän jälkeemme elävillä on yhtä hyvät tai paremmat elämisen mahdollisuudet kuin ne, joista itse nautimme.
 Kauimpana kestävästä ruokavaliosta on keski-ikäinen hyvätuloinen mies
 Ympäristö ja kestävä kehitys painavat sen sijaan kaikkein vähiten keski-ikäisten, 40–49-vuotiaiden ruokavalinnoissa. Kaikkein kauimpana kestävästä ruokavaliosta on keski-ikäinen, hyvätuloinen mies. Taustalla lienee ainakin kiire. Ruokavalinnoissa ollaan passiivisia.
 – Voi olla, että silloin ollaan uran huipulla ja taotaan töitä. Energia menee työhön tai muuhun elämään, Elina Lehikoinen Aalto-yliopistosta arvioi.
 Mostphotos
 Taustalla saattaa vaikuttaa myös mielikuva menestyvästä miehestä.
 – Menestyvän miehen malli on sillä tavalla vanhanaikainen, että se jotenkin huutaa sisäfilettä. Voi myös olla sosiaalinen normi, että ruuan suhteen kuuluu toimia tietyllä tavalla, kun rahaakin on, Arto O. Salonen pohtii.
 Keski-ikäisissä hyvätuloissa miehissäkin on toki monenlaisia syöjiä. Tutkimustulos kuvaa keskiarvoa.
 30 000–40 000 euron vuositulot osoittautuivat kestävien ruokavalintojen rajapyykiksi. Kun tulot ovat tätä alhaisemmat, kasvisruoka ja ruuan ympäristövaikutukset kiinnostavat. Niillä, joiden tulot ovat tätä suuremmat, kiinnostus sen sijaan laskee.
 Tutkimuksesta ei käy ilmi, mitä tulojen vaikutuksen taustalla on. Nuorten ja iäkkäiden tulot ovat usein pienemmät kuin keski-ikäisten tulot, mutta tämä ei yksinään selitä tulojen vaikutusta valintoihin.
 Naisten ruokavalinnat ovat kauttaaltaan kestävämpiä kuin miesten. Sen ovat osoittaneet aiemmatkin tutkimukset. Naiset ovat myös innokkaampia kokeilemaan uusia ruokia.
 Pääkaupunkiseudulla tehdään muuta Suomea vastuullisempia ruokavalintoja. Esimerkiksi kasvisruokaa syödään enemmän kuin muualla.
 Monelle miehelle ruoka on pelkkää polttoainetta
 Samankaltaisia vastuullisten valintojen eroja on huomattu myös K-Ryhmän asiakaskunnassa, jonka ruokaostoksia on selvitetty kyselytutkimuksen lisäksi ostokäyttäytymisen perusteella. Monille keski-ikäisille miehille ruoka on lähinnä energianlähde.
 K-Ryhmä luokittelee noin viidesosan suomalaisista mukavuudenhaluisiksi, tarvepohjaisiksi kuluttajiksi. Tähän miesvoittoiseen joukkoon kuuluu 25–54-vuotiaita.
 – Heille ruoka on enemmänkin polttoainetta kuin intohimon kohde. Mekin olemme huomanneet, että he ovat kaikkein passiivisimpia tekemään muutoksia omaan arkeensa, K-Ryhmän asiakasnäkemysjohtaja  Heidi Jungar  sanoo.
 Jungarin mukaan nämä mukavuudenhaluiset miehetkin ovat perillä vastuullisuudesta, mutta eivät silti käytännössä ole valmiita muuttamaan syömistään.
 Nuorten aikuisten ja yli 65-vuotiaiden joukosta löytyvät K-Ryhmän asiakkaissakin ne, joiden ruokavalinnat ovat vastuullisimpia. Tällaisissa asiakkaissa naisia on enemmän kuin miehiä.
 – He ovat hyvin järkeviä kuluttajia ja tekevät valintoja niin ympäristön kuin oman lompakkonsa näkökulmasta. He ajattelevat, että on järkevää kuluttaa juuri sen verran kuin on tarvis, Heidi Jungar K-Ryhmästä sanoo.
 Monet nuoret aikuiset myös olisivat valmiita ympäristöystävällisempiin ruokavalintoihin heti, kun se tehdään heille todella helpoksi.
 K-Ryhmän Heidi Jungarin mukaan vastuullisissa ruokavalinnoissa näkyy tällä hetkellä vahvasti fleksaaminen eli lihan, varsinkin punaisen lihan, korvaaminen silloin tällöin muilla proteiininlähteillä. Ruokakaupassa asioidessa myös muovinkäytön vähentämistä mietitään paljon.
 Kun oma terveys ja planeetan etu yhdistyvät, kestävät valinnat ovat todennäköisimpiä
 Aalto-yliopiston ja Itä-Suomen yliopiston tutkimuksen mukaan suomalaiset toteuttavat kestäviä ruokavalintoja todennäköisimmin silloin, kun he voivat yhdistää ympäristön hyvinvoinnin henkilökohtaiseen etuun. Oma terveys onkin kaikkein tärkein ruuan valintaan vaikuttava tekijä. Tärkeimpien asioiden joukossa on tietenkin myös hyvä maku.
 Vaikka lihansyönnin vähentäminen on nyt kovasti tapetilla, tutkijoiden mielestä esimerkiksi punaisen lihan ja kasvisten syömisestä ei kannata rakentaa vastakkaisasetelmaa.
 – Meistä jokainen voi varmasti syödä nykyistä kestävämmin ja parantaa jollakin tavalla ruokavaliotaan, Elina Lehikoinen sanoo.
 Aalto-yliopiston ja Itä-Suomen yliopiston tutkimus julkaistiin helmikuussa  Sustainability-tiedelehdessä . Tutkimukseen osallistui 2052 suomalaista aikuista. Aineisto kerättiin osana laajaa kestävää kehitystä koskevaa tutkimusta vuonna 2017.
 Lue myös:
 WWF:n uusi ruokasuositus: Korkeintaan kuusi kananmunaa kuukaudessa, punaista lihaa kerran viikossa ja lasi maitoa päivässä
 Uusi tutkimus osoittaa: Suomalainen mies syö aivan liikaa punaista lihaa eikä naistenkaan ruokavaliossa ole hurraamista
 Lopettaisinko juuston syömisen vai vaihtaisinko sähköautoon? Kokeile Ylen ilmastolaskurilla, mitkä teot sopivat sinulle ja mikä vaikutus niillä on päästöihin
 Kasvisruokabuumi kytee pinnan alla, kun sekasyöjät sekoittavat pakkaa – lihankulutus yhä viime vuosien tasolla
 Areena: Mitä tulevaisuudessa lautaselle? (Aamu-tv)

Alle 30-vuotiaiden ja yli 70-vuotiaiden ruokavalinnat kuormittavat ympäristöä vähiten – toisessa ääripäässä keski-ikäinen hyvätuloinen mies


Summary: Kaksi ihmistä, joiden epäiltiin altistuneen vaaralliselle aineelle on kuljetettu sairaalaan tarkistettaviksi.

Stora Enson sellutehtaalla Oulussa epäiltiin pitkäperjantaina tapahtuneen kemiallisen aineen onnettomuuden toimintahäiriön seurauksena.
 Stora Enson viestintäjohtaja  Satu Härkönen  kertoi, että pelastuslaitokselle tehtiin hälytys Nuottasaaressa sijaitsevalle tehtaalle, kun kahdella kohteessa olleella ihmisellä oli tuntemuksia, jotka viittasivat kemikaalivuotoon.
 – Se, mitä tällä hetkellä tiedetään on se, ettei sieltä ole vuotoa löytynyt, mutta asiaa tutkitaan edelleen, Härkönen sanoi.
 Härkösen mukaan kaksi altistumiselle epäiltyä toimitettiin Oulun yliopistolliseen sairaalaan tarkistattavaksi varmuuden vuoksi, mutta kemikaalialtistukseen viittaavaa ei ole heidän kunnosaan havaittu.
 – Pelastuslaitoksen kannalta käynti oli tarkistuskäynti, eikä se aiheuttanut toimenpiteitä, kertoi päivystävä palomestari  Harri Timonen .
 Pelastuslaitos sai hälytyksen vaarallisen aineen onnettomuudesta hiukan ennen kello 16:tta.

Turmaepäily sellutehtaalla Oulussa – kahden epäiltiin altistuneen kemikaaleille


Summary: Aluetta riepotelleiden rankkasateiden arvellaan aiheuttaneen kirkon seinän sortumisen.

Ainakin 13 ihmistä on kuollut Etelä-Afrikassa, kun kirkon seinä sortui pääsiäishartauteen kokoontuneiden ihmisten päälle.
 Lisäksi 29 ihmistä kiidätettiin turmapaikalta sairaalaan. Onnettomuus sattui helluntaiseurakunnan kirkossa eMpangenin kaupungissa KwaZulu-Natalin provinssissa maan itäosissa.
 Paikalliset viranomaiset arvelevat, että tiiliseinän sortumisen syynä ovat aluetta viime päiviä koetelleet rankkasateet.
 – Turman sattuessa alueella riehui rankka myrsky, mutta emme voi olla täysin varmoja, miksi seinä sortui, ennen kuin poliisi on saanut tutkimuksensa loppuun, kertoi pelastuslaitoksen tiedottaja  Robert McKenzie .
 Perjantaina turmasta selvinneet seurakuntalaiset kerääntyivät hartauteen kirkon lähelle pystytettyyn telttaan.
 BBC:n  mukaan Etelä-Afrikan presidentti  Cyril Ramaphosa  vieraili kyseisessä kirkossa viime vuonna. Tuolloin seurakuntalaiset olivat pyytäneet presidentiltä tukea sille, että vanhan kirkon tilalle rakennettaisiin uusi.
 Aiheesta lisää:
 South Africa hit by deadly Easter church collapse

Useita kuoli kirkon seinän romahdettua pääsiäishartaudessa Etelä-Afrikassa


Summary: Talvi- ja jatkosodan taistelupaikoille jäi 10 000 suomalaisen sotilaan jäännökset. Mika Albertssonin elämäntehtävä on tuoda heidät sieltä takaisin.

– Ensin löytyi vyö. Sen jälkeen nappeja, suomalaisen konepistoolin lipas ja tuntolevy.
 Elettiin kesää 1995. Imatralainen  Mika Albertsson  silloin oli ensimmäistä kertaa etsimässä jatko- ja talvisodassa sotatantereelle kuolleita suomalaisia sotilaita. Hänen retkikuntansa oli reilun 50 kilometrin päässä Suomen kaakkoisrajasta Venäjällä Laatokan länsipuolella.
 Ryhmä oli saanut omaisilta toiveen etsiä kaatunutta alikersanttia taistelupaikoilta Äyräpäästä. Kaatumispaikka oli melko hyvin tiedossa. Noin 10 metrin päässä oletetusta kohdasta ryhmä teki löydön.
 – Ensimmäisen sankarivainajan löytymistä ei unohda koskaan, kertoo Mika Albertsson.
 Vainajan luut tuotiin syksyllä Suomeen haudattavaksi. Kaatuneen omaisuus päätyi vainajan omaisille. Samalla päättyi vuosikymmenten epätietoisuus siitä, mitä alikersantille tapahtui. Hän ei ollut joutunut vangiksi tai kohdannut muuta kohtaloa.
 – Tuntui todella hyvältä nähdä omaisten helpotus, jonka meidän vapaaehtoistyö sai aikaan, sanoo Mika Albertsson.
 Mika Albertsson työskentelee Imatralla sijaitsevan Rajamuseon museomestarina.  Vesa Winberg/Yle
 Tuhansissa suomalaisperheissä on vuosikymmenten ajan turhaan odotettu sotilaan saapumista kotiin. Tiedossa on vain ollut, että hän on kadonnut.
 – Moni on sanonut, että pahinta on epätietoisuus. Mieluiten olisi saanut tiedon, että omainen on kaatunut.
 Mika Albertssonin Taipale-niminen etsintäryhmä on yksi tiimeistä,jotka reilun parin viime vuosikymmenen aikana ovat etsineet suomalaissotilaiden ruumiita Venäjältä. Kaikkiaan sota-alueilta on löydetty noin 1 300 sankarivainajan jäännökset.
 Etsintä alkaa
 Sota-alueille jäi talvi- ja jatkosodissa noin 10 000 suomalaisen sotilaan ruumiit. Neuvostoliiton romahdettua Suomen ja Venäjän valtiot neuvottelivat sopimuksen, jonka turvin suomalaiset ovat päässeet etsimään sotilaiden jäännöksiä Venäjän maaperältä.
 Seuraavan kesän valmistelut etsintäryhmä aloittaa talvella. Venäjän viranomaiset vaativat tarkat tiedot, missä ja milloin ryhmä aikoo etsintöjä tehdä. Myös kaikista etsintävälineistä pitää olla tarkka luettelo. Kaikki tämä vaatii hyväksynnän Moskovassa saakka.
 Hyväksytty paperi viedään keväällä Viipuriin sotilaskomissaarille.
 – Meidät on aina otettu siellä hyvin vastaan. Suhtautuminen on vuosien aikana vain parantunut, kertoo Albertsson.
 Mika Albertsson kuuntelee metallinpaljastimen välittämää signaalia Venäjän metsissä. Hän on oppinut kuulemaan, millainen signaliääni lähtee sotilaalla mukana olleista metalleista, kuten takin napeista.   Mika Albertssonin kotialbumi
 Etsintäryhmä Taipaleen vahvuus on kahdeksan miestä, joista kerrallaan on mukana 5–6 ihmistä. Kaikki ovat mukana vapaaehtoisina. Palkkiona on vain hyvä mieli itselle ja löytyneen vainajan omaisille.
 Etsintämatka kestää yleensä korkeintaan kolme päivää. Matkoja ryhmä tekee niin pitkälle syksyyn kuin säät antavat myötä.
 – Muutama vuosi sitten vielä marraskuussa oltiin Talin Nurmilammella. Otsalamppujen valossa kaveri sieltä löydettiin, mutta pääasia on, että löytyi.
 Osa pinnalla, osa maan sisällä
 Talvisodan ja jatkosodan päättymisen jälkeen venäläiset hautasivat löytämiään suomalaisten sotilaiden ruumiita. Kesäkuussa 1944 venäläisten suurhyökkäys oli kuitenkin niin raju, että vainajia jäi maastoon pitkäksikin aikaa.
 Kun taistelu oli päättynyt, tulivat taistelupaikoille myöhemmin kesällä venäläisten siivousjoukot. He hautasivat löytämänsä ruumiit, jotka olivat jo alkaneet mädäntyä ja haista.
 – Niitä on sitten vaihtelevalla menestyksellä löydetty. Osa syvemmältä, osa vähemmän syvältä, kertoo Mika Albertsson.
 Edelleen maastosta löytyy myös maan pintaan jääneiden sotilaiden jäänteitä. Luita peittää vain pieni kasvusto, joka vuosikymmenien aikana on niiden päälle muodostunut.
 Arvo Lötjönen (vas.), Mika Albertsson, Veikko Vesalainen löysivät suomalaissotilaiden jäännöksiä Talin Nurmilammelta kesällä 2006. Edustalla näkyy maasta löytyneitä luita.  Mika Albertsson
 Luut ovat Mika Albertssonin mukaan hyvin vaihtelevassa kunnossa. Vuodenaikojen säävaihtelut ovat haurastuttaneet luita niin, että esimerkiksi kylkiluita ei enää löydy.
 Tilanne on toisenlainen, kun vainaja löytyy suosta. Silloin sotilaan ruumis on Mika Albertssonin mukaan ikään kuin muumioitunut.
 – On kuin kaveri olisi siihen eilen villapaita päällä jäänyt. Se on aika hurjan näköistä, kertoo Albertsson.
 Onko varmasti suomalainen sotilas?
 Etsintäryhmän huippuhetki on, kun etsittävä sotilas löytyy. Siinä vaiheessa kiire loppuu.
 Mika Albertsson kertoo, että he pyrkivät saamaan vainajan jäännökset talteen tarkasti. Samaan tapaan kuin arkeologit tekevät kaivauksiaan.
 – Yksi ryhmän jäsenistä kerää tunniste-esineitä ja yksi kaivaa esille vainajaa.
 Lapiolla kaivettava maa-aines siivilöidään tiheän verkon läpi, jolloin sotilaan tunnistamista helpottavat esineet jäävät verkkoon. Siihen voi jäädä esimerkiksi luita, sormus, tuntolevy tai sotilasasun nappeja.
 – Ei suomalaisella sotilaalla paljon tavaraa ollut mukana. Tärkeää on löytää sellaista, mistä voidaan täysin varmasti päätellä kaatuneen olevan juuri suomalainen sotilas.
 Luita varten etsijöillä on erityinen ja varta vasten tätä hetkeä varten tehty kangas. Siihen on kuvattu ihmisen luuranko ja luiden nimet. Vainaja otetaan taisteluhaudasta tai poterosta: hänen luunsa kootaan kankaan päälle oikeisiin paikkoihin.
 Etsintäryhmä Ihantalan taistelujen muistomerkillä. Vasemmalta Seppo Arponen, Onni Lempiäinen, Mika Albertsson, Veli-Pekka Kalenius, Timo Pääkkö, Jarkko Inkilä. Mika Albertssonin kotialbumi
 Kun vainajan luut on saatu järjestykseen, toteutuu vanha suomalainen sota-aikainen perinne. Vainajan luut pestään ja puhdistetaan.
 – Sota-aikana suomalaiset naiset pesivät sotavainajien ruumiit evakuoimiskeskuksissa. Suuri arvostus heille, koska miehet eivät sitä pystyneet tekemään. Me on ajateltu, että jos sota-aikana vainaja pestiin ja lähetettiin puhtaana kotiin, mekin teemme sen samalla tavalla. Haluamme, että vainaja lähtee kotimatkalle myös näinä päivinä puhdistettuna ja pestynä.
 Puhdistamisen jälkeen vainajien luut laitetaan kuljetuskuntoon ja viedään Viipuriin. Siellä luut asetetaan pieniin arkkuihin ja varastoidaan Viipurin kirkon vintille. Syksyllä vainajien jäännökset tuodaan Suomeen.
 Isää etsimässä
 Talvi- ja jatkosodissa kuoli yli 80 000 suomalaista sotilasta. Sodan aikana jokainen vainaja yritettiin tuoda rintamalta pois, mutta aina se ei ollut mahdollista. Tulitus oli kovaa ja moni sotilas jäi sen jalkoihin. Osa sotilaista silpoutui niin pahasti, että heidän jäännöstensä löytäminen on käytännössä mahdotonta.
 Ruokolahtelainen  Onni Lempiäinen  ei ole koskaan nähnyt isäänsä. Ei elävänä eikä kuolleena. Isä kuoli jatkosodan loppuvaiheessa kesäkuussa 1944 Tali–Ihantalan tulimyrskyssä.
 – Isä kaatui 28.6.1944 Ihantalassa. Hän jäi sinne vihollisen alueelle, kertoo Lempiäinen, joka sai etunimekseen isänsä nimen Onni.
 Onni Lempiäinen syntyi kolme kuukautta isänsä kuoleman jälkeen. Lapsena ja nuorena isän menettäminen ei oikeastaan häntä koskettanut. Kun vuodet karttuivat ja tultiin 1990-luvun alkupuolelle, alkoi kiinnostus isän kohtalosta herätä. Lempiäinen halusi tietää, mitä siellä sodassa oli tapahtunut ja missä isä oli sotaväen mukana kulkenut.
 Kansallisarkistosta Helsingistä löytyivät isän sotilaspassi, palvelusopimus, lääkärintarkastuskortti ja ilmoitus kuolemasta.
 Onni Lempiäinen kiinnostui tietämään isänsä kohtalon. Hän pääsi mukaan etsintämatkalle.  Vesa Winberg/Yle
 Ratkaisevaa Onni Lempiäiselle oli lukea vaimoltaan joululahjaksi saamansa kirja  Tie Ihantalan tulimyrskyyn . Se kertoi rajajääkäripataljoona 2:n tarinan. Siellä oli kertomus tilanteesta Ihantalassa 28.6.1944. Yhdellä rivillä luki: "Lähetti Lempiäinen kaatui viereeni."
 Onni Lempiäinen sai kertomuksen kirjoittaneen Aarni Pylkkäsen puhelimitse kiinni ja sopi tapaamisen. Isän kuolinpäivän tilanne alkoi kirkastua. Hän päätti ottaa yhteyttä Mika Albertssoniin. Oli syksy 2015.
 Kesällä 2017 toteutui kahden päivän matka Ihantalaan. Mika Albertssonin etsintäryhmä Taipale oli varustautunut kolmella metallinpaljastimella ja useilla lapioilla. Isän kuolinpaikka oli ryhmällä melko tarkasti tiedossa. Paikan päällä heitä odotti maalaismaisema.
 – Siinä oli peltoa ja kaksi maataloa. Äärellä oli vetistä aluetta, jonka läpi meni oja. Vain ojissa oli puita. Ihmettelin, miksi muualle ei ollut kasvanut mitään, kertoo Onni Lempiäinen.
 Vetisyys johtui siitä, että alueella oli aiemmin ollut majavapato. Paikan päällä käynyt venäläinen etsintäryhmä oli sen ilmeisesti jossain vaiheessa purkanut.
 Ryhmä kävi oletettua kaatumispaikkaa läpi kahden kolmen hehtaarin alueelta. Onni Lempiäisen isän lisäksi etsittiin samalla myös toista vainajaa. Oletettavaa oli, että venäläiset olivat sodan jälkeen haudanneet ruumiit johonkin kuoppaan.
 Sitkeistä etsinnöistä huolimatta isää ei löytynyt.
 – Oli hieno kokemus käydä etsimässä isää. Olisi kuitenkin tärkeää saada isä haudattua omaan hautausmaahan, pohtii Onni Lempiäinen.
 Tänä keväänä suuri toive saattaa toteutua, kun edessä on uusi etsintämatka Ihantalaan yhdessä Mika Albertssonin kanssa.
 Veteraanit auttavat etsinnöissä
 Sekä Taipaleenjoki että Summa ovat paikkoja, jonne talvisodassa jäi paljon suomalaisia sotilaita. Neuvostoliitto ei talvisodan päättymisen jälkeen antanut hakea ruumiita sota-alueelta. Mutta kun jatkosota alkoi ja Suomi valtasi takaisin menettämiään alueita, saatiin osa ruumiista tuotua kotiseutunsa hautausmaahan. Siitä huolimatta tuhansia vainajia jäi metsiin, korpiin ja hautautuneiksi poteroihin.
 1990-luvun alkupuolella Venäjälle pääsivät ensimmäiset suomalaiset etsintäryhmät. Pyyntöjä etsiä kadonneita sotilaita tuli todella paljon. Karjalan metsissä oli tuolloin sotavainajia etsimässä useampikin ryhmä.
 Mika Albertsson aloitti vapaaehtoisena etsijänä ensimmäisten joukossa. Kun hänen porukkansa oli Karjalankannaksella koluamassa talvisodan taistelutantereita Taipaleenjoella, kehittyi ryhmälle nimi Taipale.
 Arvo Lötjönen, Antti Bengts ja Rauno Ruohonen siivilöimässä maa-ainesta Talissa kesällä 2004.  Mika Albertsson
 Ensimmäisillä retkillä oli mukana myös hyväkuntoisia sotaveteraaneja. Mika Albertssonin mukaan heistä oli suunnaton apu, sillä he pystyivät kertomaan taistelupaikkojen sijainnin ja kertoivat samalla taistelutilanteista.
 – Eräs suomalainen sotilas oli ollut korsussa. Hänen taistelukaverinsa Ville lähti käymään ulkona pikakiväärinsä kanssa. Samalla alkoi vihollisen hyökkäys. Ville menehtyi pikakiväärin ääreen ja peittyi maan alle. Muut eivät ehtineet ottamaan kuollutta aseveljeään mukaan, kun heidän jo itse piti lähteä vetäytymään.
 Sama sotilas kertoi myöhemmin, että hän ei luovuta, ennen kuin Ville on haettu kotiin. Niinpä hän lähti etsintäryhmän mukaan Siirainmäen taistelupaikoille.
 – Ryhmä tuli rinteeseen. Sotaveteraani kertoi, että tuohon se Ville jäi, ja siitä hän löytyi. Ville saatiin takaisin kotiin, kertoo Mika Albertsson.
 Tuntolevy on kruununjalokivi
 Jatkosodan suurimmistakin lopputaisteluista on aikaa jo yli 70 vuotta. Maisemat ovat muuttuneet moneen kertaan. Alueella on edelleen räjähtämättömiä ammuksia, joita etsijät joutuvat alituiseen varomaan.
 Nykyään etsintäryhmillä on käytössään kehittyneet metallinilmaisimet, tarkat kartat ja GPS-paikantimet. Lisäksi DNA-tekniikka helpottaa tunnistamista.
 Suurin helpotus on löytää sotilaan tuntolevy. Siinä on numerosarja, joka kertoo kenelle levy on kuulunut.
 – Se on kruununjalokivi. Sillä saamme antaa omaisille tarkan tiedon, ja sotilas pääsee oman seurakunnan sankarihautausmaahan.
 Omaisten helpotus onkin Mika Albertssonille suurin kiitos, minkä hän vapaaehtoistyöstä saa. Valitettavasti läheskään aina etsintä ei tuota tulosta, mutta omaisia helpottaa jo tieto, että sotilasta on yritetty etsiä.
 Kesän aikana läudetyt luut asetetaan pieniin arkkuihin. Viipurin kirkossa arkut siunataan matkalle kohti Suomea.  Mika Albertsson
 Etsintäpyyntöjä runsaasti
 Eri etsintäryhmien työskentelystä vastaa Sotavainajien muiston vaalimisyhdistys yhdessä puolustusministeriön kanssa. Yhdistys huolehtii, että sotapaikoilla etsinnät tehdään asianmukaisesti sekä löytyneet luut ja esineet saadaan siirrettyä Suomeen. Lisäksi yhdistys huolehtii Venäjällä sijaitsevien kenttähautausmaiden ja muistomerkkien hoidosta.
 Tunnistettujen vainajien luut haudataan vainajan oman kotiseurakunnan sankarihautausmaalle. Tuntemattomiksi jääneiden viimeinen leposija on Lappeenrannan sankarihautausmaalla. Parin viime vuoden aikana löytyneitä suomalaissotilaita haudataan Lappeenrannan sankarihautausmaalle seuraavaan kerran sunnuntaina 19.5.2019 kello 12, jolloin haudan lepoon pääsee noin 30 tuntemattomaksi jäänyttä suomalaissotilasta.
 Tuntemattomiksi jääneet suomalaissotilaat haudataan Lappeenrannan sankarihautausmaalle. Kuva on hautajaisista toukokuussa 2017.  Ulla Ylönen/Yle
 Mika Albertsson kertoo olleen mukana löytämässä noin 300 vainajaa. Hän ei kuitenkaan halua nostaa itseään jalustalle, vaan korostaa ryhmätyötä ja sitä, että porukalla sotilaita Venäjän metsistä etsitään.
 – Pyyntöjä etsiä vainajia tulee jatkuvasti. Välillä mietin, että jos jäisi etsintähommista eläkkeelle, mutta eiköhän sitä ensi kesänä taas lähdetä.
 Taistelutantereilla lapion ja metallinilmaisimen kanssa liikkuessaan Mika Albertsson kokee maksavansa kunniavelkaa suomalaisille sotilaille ja toteuttavansa sitä kaveria ei jätetä -lausetta, joka jo sodan aikana antoi sotilaille voimaa.
 – Ilman näitä kavereita ei olisi paikkaa nimeltä Suomi, eikä suomalaisia. Me olemme kaikki etsintäryhmäläiset sitä mieltä, hän sanoo.
 Viipurin kirkon vintiltä alkaa syksyllä pienen arkun matka rajan yli Suomeen. Se on suuri hetki Mika Albertssonille ja koko etsintäryhmä Taipaleelle.
 – Silloin sotilaan pitkä tie alkaa olla kotia vaille valmis.
 Elä hetki etsintäryhmän mukana
 Yle Lappeenrannan toimittaja  Vesa Winberg  tapasi Mika Albertssonin viime talvena. Tuolloin ajatukset olivat edellisissä kesissä, vainajien löytymisessä ja huikeissa kokemuksissa, joita Albertsson oli yhdessä etsintäryhmä Taipaleen kanssa Venäjän metsissä saanut.
 Tapaamisen pohjalta syntyi neliosainen podcast-sarja "Kaveria ei jätetä". Kuuntele sarja tästä alta tai  Ylen podcast-sivustolta .

Isä katosi sodassa yli 70 vuotta sitten – nyt suomalaiset etsivät häntä Venäjän taistelutantereilta


Summary: Yle seurasi feministisen puolueen kampanjoinnin viimeisiä jännittäviä päiviä. Usko historialliseen vaalivoittoon murtui vasta illan pimettyä.

Pimeydestä pihaan kaartaa taksi.  Huuto peittää muut äänet alleen.  Katju, Katju, Katju.
 Feministinen puolue on juuri hävinnyt ensimmäiset eduskuntavaalinsa.
 Tai siis periaatteessa voittanut, koska puolue sai enemmän ääniä kuin kuntavaaleissa, mutta käytännössä hävinnyt, koska haave omasta kansanedustajasta jäi edelleen haaveeksi.
 Haaveet alkoivat kaatua iltayhdeksän jälkeen.
 Ennakkoäänten perusteella näytti vielä siltä, että "muut" saisivat 3,9 prosentin kannatuksen ja kaksi paikkaa. Ne olisivat Liike Nytin  Hjallis Harkimo  ja feministien  Katju Aro , uskottiin. Huuto oli vähintään yhtä hurmioitunutta kuin sinisten tippumiselle nauru vahingoniloista. Jotta Katju saataisiin läpi, vaaliliitto tarvitsisi noin 4,35 prosentin kannatuksen ja 14 000 ääntä.
 Se olisi voinut onnistua.
 Feministisen puolueen puheenjohtaja ja vaalien kärkiehdokas Katju Aro oli tulokseen pettynyt.  Touko Hujanen / Yle
 Kun puolet äänistä oli laskettu, alkoi näyttää pahalta.  Ääniä ei ollut läheskään tarpeeksi, eikä listaa johtanut Aro, vaan piraattien  Petrus Pennanen .
 Ensin neljälläsadalla äänellä, sitten viidellä, sitten kuudella. Kaula kasvoi hetki hetkeltä.
 Ylen ennuste vahvisti sen, mitä moni jo pelkäsi. Aron läpimenoon olisi tarvittu ihme.
 All gender -vessajonossa alettiin supista.  Mieluummin ei ketään kuin Petrus Pennanen.
 Kun tappio varmistui, muutama pyyhki kyyneleitä.
 Sitten alettiin juhlia.
 Feministisen puolueen kannattajat ottivat vaalitappion tyylikkäästi vastaan. Ensin kiroiltiin, sitten alettiin juhlia. Touko Hujanen / Yle
 Aika paljon pitää oikoa käsityksiä siitä, että feministinen puolue haluaa naisten ylivaltaa.  Henna Dolk Viksten
 Torstai 11. huhtikuuta
 Pinkki lippu liehuu tuulessa.  Sen vieressä on kontti ja kontin edessä pinkki pöytäliina, pinkkejä koreja ja pinkkejä tuoleja. On viimeinen torstai ennen eduskuntavaaleja, eikä Helsingin Narinkkatorilla käy kuhina.
 Tuuli sen sijaan käy, luihin ja ytimiin.
 Kello on puoli yksitoista, ja feministisen puolueen vaalikontilla päivystää kaksi puolueen aktiivia.  Henna Dolk Viksten  ja  Vilja Myllyviita  "flaikuttavat", palelevat ja keskustelevat ihmisten kanssa. Saako olla feministisen puolueen esite?
 – Ei todellakaan! vanha nainen parahtaa.
 Ehkä hän on taistelunsa taistellut.
 – Aika paljon pitää oikoa käsityksiä siitä, että feministinen puolue haluaa naisten ylivaltaa, Dolk Viksten sanoo.
 Ylivallan sijaan puolue haluaa eduskuntaan. Sillä on vähintään yksi ehdokas jokaisessa vaalipiirissä, harkittu visuaalinen ilme ja kunnianhimoiset tavoitteet – ainakin siihen nähden, että nämä ovat vasta puolueen toiset vaalit.
 Maakunnissa feministien nousua tuskin nähdään, mutta Helsingissä ja Twitterissä on aistittavissa ainakin jonkinlaista feminististä pöhinää.
 Feministinen puolue debytoi vuoden 2017 kuntavaaleissa ja sai läpi yhden ehdokkaan, puheenjohtaja Katju Aron.
 Pitkin kevättä oikeilla ja virtuaalisilla toreilla ja turuilla on huhuttu, että Aro saattaisi päästä taas läpi.
 Maakunnissa feministien nousua tuskin nähdään, mutta Helsingissä ja Twitterissä on aistittavissa ainakin jonkinlaista feminististä pöhinää. Vaaliviikon kannatusmittauskyselyssä harmaan muut-palkin osuus oli 3,4 prosenttia. Maaliskuussa vastaava luku oli 3,1, helmikuussa 2,5.
 Jonkun kannatus kasvaa, mutta kenen?
 Feministien lisäksi "muiden" paikasta tai paikoista kilpailevat esimerkiksi ei-puolue Liike Nyt ja  Paavo Väyrysen  entiset ja nykyiset puolueet.
 Eduskuntaan on vaikea päästä eduskunnan ulkopuolelta. Niinpä feministit ovat ryhtyneet Helsingissä vaaliliittoon Piraattipuolueen, Eläinoikeuspuolueen ja Liberaalipuolueen (os. Viskipuolue) kanssa. Jos äänikynnys ylittyy, läpi menee liitosta se, joka saa eniten ääniä.
 Se on Aro tai piraattien puheenjohtaja Petrus Pennanen.
 Vaaliliitto oli feministisen puolueen ainoa mahdollisuus. Ilman sitä olisi ollut käytännössä mahdotonta päästä läpi. Touko Hujanen / Yle
 Perussuomalainen Suomi seuraavat neljä vuotta ei ole vaihtoehto.  Katju Aro
 Perussuomalaisten kontilla on vedetty leukoja ja  iloittu aamun gallup-tuloksista .  Eduskuntavaaliehdokas  Matias Turkkila  on tuonut keltaisia narsisseja, kolmatta jytkyä povataan. Demareiden etumatka kapenee päivä päivältä.
 Katju Aroa hirvittää.
 – Toivoisin, että muut puolueet olisivat tiukkoina. Perussuomalainen Suomi seuraavat neljä vuotta ei ole vaihtoehto, Aro sanoo.
 Feministinen puolue haluaa asemoida itsensä selkeimmäksi vastavoimaksi perussuomalaisille. Siinä ovat myös liikkeen juuret. Puolue  sai alkunsa vuonna 2015 , kun perussuomalaiset sai toisen jytkynsä ja Aron mitta täyttyi. Feministisen puolueen perustamiskokous pidettiin kesällä 2016.
 Myös Myllyviidalle feministiseen puolueeseen liittyminen oli keino lievittää jytkyn jälkeistä ahdistusta. Myllyviita ja Dolk Viksten kertovat ajatelleensa, että feministinen puolue voisi tuoda politiikkaan  jotain uutta  ja oikeasti haastaa vanhoja puolueita.
 Ketä taktikoivan äänestäjän kannattaa äänestää, jos haluaa estää perussuomalaisia nousemasta suurimmaksi puolueeksi?
 Mutta kyllä vanhat puolueetkin haastavat feministejä.
 Etenkin Helsingissä feministinen puolue kilpailee samoista äänestäjistä kuin vihreät ja vasemmistoliitto. Jotkut haluavat tukea uutta puoluetta ja äänestävät liberaalien vihreiden ehdokkaiden sijaan Aroa.
 Mutta entä nyt, kun kolmatta jytkyä povataan eikä demareiden voitto enää näytä niin varmalta? Ketä taktikoivan äänestäjän kannattaa äänestää, jos haluaa estää perussuomalaisia nousemasta suurimmaksi puolueeksi?
 Vaaliliitollakin on kääntöpuolensa. Vasemmistoliittoa äänestänyt mies kertoo Arolle, ettei voi äänestää feministejä, koska ei halua tukea piraatteja.
 Aron mukaan tällaiset tilanteet olivat odotettavissa. Ilman vaaliliittoa menetettäisiin "x määrä ääniä", ja vaaliliiton takia menetetään "x määrä ääniä", mutta ei voi mitään. Ilman vaaliliittoa mahdollisuudet olisivat paljon huonommat.
 Vaaleja edeltävänä perjantaina feministit tekivät baarikierroksen ja jakoivat esitteitä Kallion baareihin.  Touko Hujanen / Yle
 Mitäs jos Petrus Pennanen pääsee feministien äänillä eduskuntaan?  Ben Zyskowicz
 Pari viikkoa ennen vaaleja sosiaalisessa mediassa alkoi liikkua huhuja.  Anonyymeissä Jodel-viesteissä syytettiin piraattien puheenjohtajaa Petrus Pennasta epäasiallisesta käytöksestä Helsingin yöelämässä. Twitterissä kaadettiin lisää vettä myllyyn. Feministinen puolue  joutui kriisiviestimään .
 Pennanen kiistää väitteet ahdistelusta. Hänestä ei ole sattumaa, että syytökset on laitettu liikkeelle juuri ennen vaaleja. Selvää vaalihäirintää, Pennanen sanoo.
 Aro vahvistaa, että puolueessa tiedettiin Pennasta koskevista huhuista jo ennen, kuin vaaliliitto oli päätetty muodostaa. Se oli vakava paikka, Aro sanoo. Oli mietittävä todella tarkkaan, voidaanko liittoon lähteä.
 Pennaselta pyydettiin selvitys, ja sen perusteella häneen päätettiin luottaa. Liitolle asetettiin Aron mukaan tiukat ehdot. Mitään syytöksiin viittaavaakaan ei saa tapahtua.
 Narinkkatorilla vaaliliiton moraalinen puoli arveluttaa, vaikkei sitä kukaan omalla naamallaan haluakaan sanoa.
 Tai ainakaan melkein kukaan.
 – Mitäs jos Petrus Pennanen pääsee feministien äänillä eduskuntaan? huutelee kettukarkkejaan jakeleva  Ben Zyskowicz .
 – Mitäs jos Zysse pääsee kokoomuslaisten äänillä, kuittaa feministien ehdokas  Lauri Alhojärvi .
 – No se ois kyllä ihan syvältä! Zyskowicz hihkuu ja jatkaa karamellikorin heiluttelua.
 Baareissa potentiaalisia äänestäjiä kiinnostaa, onko feministisen puolueen feminismi tarkoitettu sekä miehille että naisille.  Touko Hujanen / Yle
 Ruotsi on humanitäärinen suurvalta. Se on osa niiden omakuvaa.  Katju Aro
 Ruotsalaiset ovat tietenkin aina askeleen edellä.  Siellä feministit ovat kunnanvaltuustojen lisäksi ehtineet jo europarlamenttiin ja ajautuneet riitoihin keskenään.  Ensimmäiset jäsenet erosivat  jo ennen puolueen perustamista.
 Tämän vuoden eurovaaleissa  Feministiskt Initiativ ajaa  esimerkiksi solidaarista maahanmuuttopolitiikkaa ja radikaalia ilmastopolitiikkaa, mutta  Dagens Nyheterin mukaan  puolue on vaarassa pudota EU-parlamentista. F!:n moottori  Gudrun Schyman  on jättänyt puolueen, ja sen jäsenmäärä on pudonnut 22 000 jäsenestä 6 000:een.
 Mikseivät suomalaiset feministit ole saaneet kansaa villittyä?
 Aro sanoo ensin, että feministinen puolue on otettu vastaan yllättävän positiivisesti, ja että Suomessa on aivan poikkeuksellista, että uusi puolue pääsee ensimmäisissä vaaleissaan kirkkaasti läpi, mutta:
 – Ruotsi on humanitäärinen suurvalta. Se on osa niiden omakuvaa.
 Suomessa vastaavaa traditiota ei Aron mielestä ole, vaikka mielellämme esittelemmekin  Martti Ahtisaaren  saavutuksia maailmalla. Suomessa ihmisoikeuksien kanssa on pikemminkin himmailtu, Aro sanoo.
 Mikseivät feministit vastusta silpomista? Miksei kukaan kirjoita siitä? Miksi siitä vaietaan?  Huolestunut kansalainen
 Mutta miten Suomen feministit välttävät puoluepolitiikan muuttumisen jäsentenväliseksi kinasteluksi?  Se on viime vuosien perusteella ollut suomalaisillekin puolueille hankalaa. Perussuomalaiset repesi kahtia kesällä 2017, ja eduskuntaan pyrkivän Suomen Kansa Ensin -puolueen taustalla on riitoja ja draamaa kuin Temptation Islandilla.
 Kun puolue kasvaa, riitoja saattaa olla edessä, sanoo puolueen toinen varapuheenjohtaja  Pazilaiti Simayijiang . Simayijiangin mukaan näkemyseroja on jo nyt. Niitä sovitellaan ja yritetään muodostaa "vähiten huono" kanta.
 Iäkäs mies saapuu salkku kädessä vaatimaan selityksiä feministien kantoihin.
 Mikseivät feministit vastusta silpomista? Miksei kukaan kirjoita siitä? Miksi siitä vaietaan?
 Simayijiang vastailee. Tietenkin vastustetaan. Kyllä kirjoitetaan. Eikä vaieta.
 Salkkumies ei ole tyytyväinen, mutta porhaltaa lopulta matkoihinsa.
 Feministisellä puolueella on ehdokas jokaisessa vaalipiirissä.  Touko Hujanen / Yle
 Feministiset kysymykset ovat valtavirtaistuneet viime vuosina. Touko Hujanen / Yle
 Perussuomalaiset löytää yleensä sieltä, missä on eniten ihmisiä!  Jussi Halla-aho
 Perjantai 12. huhtikuuta
 Perjantai valkenee vilkkaampana.  Liput liehuvat torilla, ilmastomielenosoittajat marssivat ja huutavat pitkin Mannerheimintietä. Kokoomuksen pisteellä rouvat keittävät kahvia ja tuputtavat pullaa, RKP:n kontilla köllöttelee valtava koira. Sitä saa silittää
 Salkkumies tietenkin liioittelee paasatessaan, etteivät feministit ole sanoneet  mitään , mutta voisivatko he sanoa enemmän?
 Feministiset kysymykset ovat nousseet viime vuosina meillä ja maailmalla aiempaa voimakkaammin julkiseen keskusteluun. Puhutaan #metoo-kampanjasta, ahdistelusta ja seksuaalisesta itsemääräämisoikeudesta.
 Feministien kannatuksessa se ei kuitenkaan näytä näkyvän. Ulkomaalaisten tekemät rikokset lennättävät perussuomalaisten kannatuksen välittömästi nousuun, mutta mikseivät ahdistelukohut ropise feministien laariin? Vierastavatko he populismia niin paljon, etteivät viitsi käydä liian ilmeisten aiheiden kimppuun?
 Aro hymähtää. Samaa on kysytty kuntavaaleissakin. Hänestä seksuaalinen ahdistelu ei ole aihe, jolla pitäisi "ratsastaa".
 – Siinä ei ole irtopisteitä jaossa.
 Perussuomalaisten kontilla alkaa käydä säpinä. Väkijoukon keskeltä pilkistää keltainen pipo ja mustat aurinkolasit.  Jussi Halla-aho  alkaa puhua.
 – Perussuomalaiset löytää yleensä sieltä, missä on eniten ihmisiä!
 Aro ei halua katsoa.
 Puolueen varapuheenjohtaja Tuuli Kamppila kampanjoi feministien ehdokkaana Helsingissä. Touko Hujanen / Yle
 Tupakkapaikoilla feministejä neuvotaan, mihin baareihin ei "ihan oikeesti" kannata mennä.
 Perjantai-iltana kampanjoinnin viimeiset hetket alkavat olla käsillä.  Feministit suuntaavat viimeisten iltojen kunniaksi kotikentilleen – Kallion baareihin.
 Ehdokkaat Aro ja  Emilia Taskinen  sekä aktiivit  Brigantia Törnqvist  ja  Elina Huttunen  aikovat kiertää niin monta baaria kuin kahdessa tunnissa ehtivät, jakaa "flaikkuja" ja houkutella puolueelle äänestäjiä.
 Ensimmäisenä vuorossa on Sörkan ruusu.
 Taskinen ja Törnqvist iskevät vasemmalle, Aro ja Huttunen oikealle. Saako olla feministisen puolueen esite?
 – Joo voin mä ottaa, monesta pöydästä vastataan.
 Yhdessä pöydässä pyydetään selfietäkin. Nuorten aikuisten seurue on pelannut politiikkavisaa, palkintona oli kassillinen vaalikrääsää – muun muassa feministisen puolueen esite.
 Pihalla iloitaan.
 – Tyyliin puolet oli jo äänestäny mua tai oli kiinnostuneita, Aro sanoo.
 Myös Pääsky-pubissa feminismi kiinnostaa. Onko tämä nyt sitä sellaista feminismiä, joka on miehille ja naisille? Mitä teet työkses? Saako halata?
 Siitä eteenpäin vastaanotto on vaihtelevampaa. Joihinkin baareihin on laskeutunut vaalirauha, toisiin ei muuten vain haluta politiikkaa eikä ainakaan kameroita. Tupakkapaikoilla feministejä neuvotaan, mihin baareihin ei "ihan oikeesti" kannata mennä.
 Vaasankadulla Aro pysähtyy tyhjän liiketilan eteen ja kurkistaa sisään pölyisestä ikkunasta.
 – Tuleeko tähän meidän puoluetoimisto?
 – Sitä mä olen vähän unelmoinut, Aro vastaa.
 Feministien vaalivalvojaiset ovat Sture Caféssa Helsingin Vallilassa. Touko Hujanen / Yle
 Vaalivalvojaisissa tunnelma vaihtelee toiveikkaasta lannistuneeseen. Touko Hujanen / Yle
 Sunnuntai 14. huhtikuuta
 Aurinko maalaa Sture Cafén kultaiseksi.  Pieni lava on täynnä pinkkejä ilmapalloja. Skumppapulloja avataan.
 Pihalla poltetaan viimeiset tupakat. Monia jännittää, joku on kännissä. Etkoilla on kuunneltu  Whitney Houstonia , koska vaalilähetyksen katsominen oli liian jännittävää.
 Hei rakkaat feministit! Meillä tulee olemaan todella tunteentäyteinen ilta!
 Tänä iltana voi tapahtua mitä tahansa.
 Vaalitappion jälkeen feministit alkoivat juhlia.  Touko Hujanen / Yle

Kaksi päivää ennen vaaleja Katju Aro mietti, mihin puoluetoimisto perustettaisiin – Unelma pinkistä vallankumouksesta jäi vielä unelmaksi


Summary: Demokraattiedustajan mukaan heidän käsiinsä saamasta raportista näyttää puuttuvan merkittäviä asioita.

Suunnilleen puolet presidentti  Donald Trumpin  kampanja-aikaisesta avustajakaartista on jo joutunut syytettyjen penkille erikoissyyttäjä  Robert Muellerin  selvitystyön vuoksi.
 Yhdysvalloissa julkistettiin torstaina 448-sivuinen, lyhennetty versio Muellerin loppuraportista.
 Siitä oli jätetty pois määrättyjä asioita: suuren valamiehistön salaista tietoa, tiedustelupalvelua koskevia ja edelleen rikostutkinnan alla olevia asioita sekä mahdollisesti sellaisia tahoja vahingoittavaa aineistoa, joita ei syytetä tapauksessa mistään.
 Edustajainhuoneen oikeusvaliokunnan puheenjohtaja  Jerrold Nadler  vaatii nyt oikeuden uhalla oikeusministeriötä luovuttamaan sensuroimattoman version raportista toukokuun alkuun mennessä.
 – Valiokuntani tarvitsee ja on oikeutettu saamaan täyden version raportista, Nadler jyrisi.
 Hän arvioi, että sensuroidut kohdat näyttäisivät olevan tärkeitä ja pätkitty versio "jättää pimentoon suurelta osin kongressia".
 Niin sanotussa Muellerin raportissa tuotiin esiin muun muassa yksityiskohtaista tietoa siitä, miten presidentti käytti valtaansa Muellerin tutkintaan liittyen. Alkuperäisenä tavoitteena oli selvittää Trumpin Venäjä-kytköksiä vaalikampanjan aikana sekä sitä onko hän yrittänyt estää oikeutta.
 Yhdysvaltain oikeusministeri, republikaanien  William Barr  antoi torstaina puoluetoverilleen, presidentti Trumpille puhtaat paperit raporttia koskevassa tiedotustilaisuudessaan.
 Lue lisää:
 Trump ei saanut puhtaita papereita Venäjä-raportista, demokraatit harkitsevat seuraavaa siirtoaan – lue tästä raportin jälkipuinnin pääkohdat

Demokraatit vaativat Muellerin raportin sensuroimatonta versiota oikeuden uhalla: Jätetty pois merkittäviä asioita


Summary: Yli 3 500 vuotta vanhan hautakammion seiniä koristelevat maalaukset, joissa kuvataan vuosituhansien takaista egyptiläisten arkea.

Egyptin Luxorissa on esitelty viime vuonna löydettyä poikkeuksellisen suurta faaraon hautakammiota.
 Haudan kerrotaan olevan yli 3 500 vuotta vanha ja sen uskotaan kuuluneen 18. dynastian hallitsijasuvun jäsenelle.
 Hautakammion seiniä koristelevat maalaukset, joissa kuvataan vuosituhansien takaista egyptiläisten arkea. AOL
 Yli 450-neliöiseen hautaan on 18 sisäänkäyntiporttia. Kammiota koristelevat värikkäät lattialaatat ja seinämaalaukset. Ne kuvaavat vuosituhansien takaista egyptiläisten arkea, kuten metsästämistä ja veneenrakentamista.
 Hautakammio sijaisee Niilin länsirannalla lähellä Kuninkaiden laaksoa.
 Egyptin antiikkiministeriön mukaan viime aikoina yhä useammilla muinaisilla hautapaikoilla voidaan tehdä taas kaivauksia maan turvallisuustilanteen paranemisen vuoksi.
 Turismiin vahvasti nojaava Egypti on pyrkinyt houkuttelemaan lisää turisteja maahan sen jälkeen, kun matkailijoiden määrät romahtivat vuoden 2011 arabikevääseen liittyneiden levottomuuksien vuoksi.

Egyptissä esiteltiin suuri muinainen hautakammio, johon johtaa 18 sisäänkäyntiporttia


Summary: Kajaanissa lähes 50 peruskoululaista tekee pelejä samanlaisilla välineillä ja ohjelmilla kuin peliyritykset.

Tästä on kyse Kajaanissa lähes 50 peruskoululaista opettelee pelien suunnittelua ja tekemistä koulujen kerhoissa. Peruskoululaisilla on käytössään nykyaikaiset välineet ja ohjelmistot, kuten UNITY-pelimoottori, joka on yleisesti käytössä pelialan yrityksissä. Tarkoituksena on madaltaa kynnystä hakeutua pelialalle tulevaisuudessa.
 Sininen kuutio liikkuu tietokoneen näytöllä ensin ylöspäin, tipahtaa alas ja pyörähtää lopulta sivulle. 8.- luokkalainen  Veeti Hautala  on kirjoittanut tietokoneelle komennon, joka saa kuution liikkumaan hänen haluamallaan tavalla.
 – Tämä on testitaso, missä kokeillaan, miten hahmot saisi liikkumaan oikeissa tilanteissa. Ei se ole vaikeaa, pitää vain muistaa, miten koodi kirjoitetaan, Hakala selittää.
 Kajaanin Keskuskoulun mediapajassa on kymmenen oppilasta, jotka istuvat koulupäivän jälkeen nenät tiukasti kiinni tietokoneen ruudussa.
 Kerhossa opetellaan suunnittelemaan ja tekemään pelejä nykyaikaisilla välineillä ja ohjelmilla, kuten UNITY-pelimoottorilla, joka on yleisesti käytössä pelialan yrityksissä.
 – Pelimoottori on kuin Lego-setti. Se on valmis paketti, jonka voit kasata itsellesi. Kaikkea ei tarvitse vääntää yksin, vaan valmiin muotin ympärille voi rakentaa mitä haluaa, kertoo insinööriopiskelija  Ville Haka  Kajaanin ammattikorkeakoulusta.
 6. -luokkalainen Venla Österberg on kiinnostunut koodaamisesta. Hän ei ole kuitenkaan vielä varma, tuleeko hän työskentelemään pelialalla tulevaisuudessa. Abdullahi Mohammed / Yle
 Kerhon tutorina Haka opettaa koululaisille ohjelmoinnin perusteita, koodaamista. Hän kirjoittaa koodin näytölle, seuraa oppilaiden työskentelyä vierestä ja vastaa kysymyksiin – joita tulee paljon.
 Kerhossa koululaiset oppivat myös monia muita  tulevaisuudessa tarpeellisia taitoja , kuten ongelmanratkaisua, luovuutta ja innovatiivisuutta.
 – Ennen kaikkea he oppivat tiimityötaitoja, koska pelit tehdään ryhmissä. Heti ensimmäisellä kerralla he rupesivat suunnittelemaan pelejä ja yhdistelemään ideoita, luokanopettaja  Anne Kallunki  kertoo.
 Tulevaisuuden pelintekijöitä?
 Kerhossa aloitettu pelien suunnittelu ja tekeminen voi antaa koululaisille kipinän lähteä opiskelemaan alaa tulevaisuudessa. Se on myös pidemmän aikavälin tavoite. Esimerkiksi koodareista on jo nyt  huutava pula  Suomessa, ja yritykset  kilpailevat työntekijöistä  jopa enemmän kuin asiakkaista.
 – Jos saamme jo ala- tai yläkoulun aikana pohjan pelisuunnittelulle, oppilaat voivat innostua alasta niin paljon, että jatkavat ammattikorkeakouluun ja saavat itselleen ammatin, Keskuskoulun vararehtori  Pasi Auvinen  sanoo.
 Koululaisten tekemiä pelejä tullaan esittelemään muille koululaisille mahdollisesti myöhemmin järjestettävillä pelimessuilla. Abdullahi Mohammed / Yle
 6. -luokkalainen  Venla Österberg  on kiinnostunut koodaamisesta. Hän on tehnyt pelejä aikaisemmin kotona Scratchilla, joten hän halusi opetella lisää kerhossa.
 – Meidän ryhmä on suunnitellut tasohyppelypeliä, jossa pelaaja kerää samalla tiettyjä asioita. Ehkä ne ovat timantteja, mutta se ei ole vielä varmaa, Österberg kertoo.
 Veeti Hakalan ryhmän suunnittelemassa pelissä selvitetään erilaisia mysteereitä ja kuljetaan kartan läpi.
 – Se on kaksiulotteinen tasohyppelypeli, missä on syvempi tarina. Sellaisia pelejä ei ole hirveän paljon, videopelejä vapaa-ajallaan paljon pelaava Hakala sanoo.
 Oppia ammattilaisilta
 Pelisuunnittelukerhoja on Kajaanin kouluissa yhteensä viisi. Niissä pelien suunnittelua ja tekemistä opettelee lähes 50 peruskoululaista. Samalla oppilaat tutustuvat pelialan yrityksiin ja siihen, mitä kaikkea osaamista alalla tarvitaan.
 – Siellä oli graafikoita, koodareita ja niitä, jotka tekevät ääniä. Yllätyin siitä, miten normaali työpaikka se oli. Siellä oli paljon tietokoneita, mutta ei mitään ihmeellisiä huippuelektroniikkajuttuja, Venla Österberg kertoo.
 Keskuskoulun kerhossa pelejä suunnittelevat ja tekevät oppilaat ovat 5.–8. -luokkalaisia. Jarmo Nuotio / Yle
 Erilaisia koodaamiseen ja ohjelmointiin keskittyneitä kerhoja on ympäri Suomea. Esimerkiksi valtakunnallisesti toimiva  Suomen Tiedekoulu Oy järjestää lapsille  maksullista tiede- ja teknologiaopetusta 30 toimipisteessä eri puolilla maata.
 Harvoissa lapsille suunnatuissa koulutuksissa kuitenkaan suunnitellaan pelejä kuin ammattilaiset – siinä mielessä Kajaanin kerhot ovat poikkeuksellisia.
 Österberg haluaa työskennellä graafikkona, jos hän edes päätyy pelialalle. Veeti Hautalan suunnitelmat ovat jo selvät.
 – Tulin kerhoon, koska pelien tekeminen kiinnostaa minua. Ehdottomasti ajattelen, että siitä tulee myöhemmin myös ammatti, Hautala vakuuttaa.
 Onko tässä ratkaisu koodaripulaan? Jutun keskusteluosio on auki kello 22.00 saakka.
 Lisää aiheesta:
 "Voi jeesus, tämä voisi olla helpompaakin", ajatteli sokea Felicia pelatessaan – Nyt hän usuttaa pelifirmoja palvelemaan vammaisia
 Lasten digiopetukseen Kajaanissa miljoona euroa vuodessa – koodaamista ei opetakaan aina välttämättä opettaja

Kajaanissa lapset suunnittelevat pelejä kuin ammattilaiset – kun koodaamisen oppii nuorena, tulevaisuuden työpaikka voi olla turvattu


Summary: Vaelluksen määränpäänä oli kuuluisan persialaisrunoilijan hauta. Syntyi teatteriesitys, jossa näyttelijä ei puhu.

Näyttelijä  Jari Virman  oli ammentanut tyhjiin buddhalaisuuden ja muut itämaiset uskonnot. Nyt täytyisi löytää jotain uutta.
 Hengellisyys on kiehtonut Virmania pitkään ja hän on perehtynyt erilaisiin suuntauksiin, kuitenkin ilman uskonnollisuuden taakkaa.
 Reilu vuosi sitten vastaan tuli 1200-luvulla eläneen persialaisen runoilijan  Rumin  tekstejä. Ne puhuttelivat niin, että Virmanin päässä alkoi elää ajatus vaelluksesta Rumin haudalle Konyaan Turkkiin.
 – Rumin runoudessa tuntui yhdistyvän kaikki, mitä olin tähän asti etsinyt. Niissä on taidetta, iloa ja vapautta.
 Rumin rakkautta ja rauhaa ylistävät runot ovat nousseet suureen suosioon etenkin Yhdysvalloissa ja monet elämäntavan hidastajat löytävät Rumin sanoista voimaa ja viisautta.
 Virman ei tyytynyt pelkästään lukemaan, vaan halusi nimenomaan kokea rauhaa ja pyhyyttä. Niinpä hän päätti vaeltaa pitkin Turkin maaseutua ja vuoristoa 700 kilometrin matkan Konyaan. Konya on suufilaisuuden keskus Turkissa.
 Jari Virman tunsi olonsa turvalliseksi koko matkan ajan, vaikka Turkin maaseudulla matkustamista ei suositella. Jari Virman
 Mitään kummempaa valmentautumista Virman ei ehtinyt tehdä. Ennen matkaansa hän oli kuvauksissa Lapissa ja ehti siellä vain lyhyesti testata retkeilykamppeitaan. Hän luotti perushyvään pohjakuntoonsa.
 Virman nauhoitti koko kuukauden pituisen vaelluksensa ajan ajatuksiaan ja kokemuksiaan puhelimelleen. Alusta asti oli selvää, että reissusta syntyisi jonkinlainen esitys. Millainen, se oli vielä hämärän peitossa. Asiasta oli kuitenkin sovittu Virmanin hyvän ystävän näytelmäkirjailija  Ari-Pekka Lahden  kanssa.
 "Tuli oltua aika paljon hiljaa"
 Virman teki vaelluksensa viime vuoden toukokuussa. Hän taivalsi suurimman osan matkasta jalan. Joskus hän pääsi lepuuttamaan jalkojaan traktorin peräkärryyn tai aasin selkään.
 Virman oli hämmästynyt paikallisten ihmisten vieraanvaraisuudesta. Aina kun hän saapui uuteen kylään, kyläpäällikkö kutsui teelle. Usein häntä pyydettiin myös jäämään aterialle.
 – Ihmiset kutsuivat koteihinsa ja olivat kauhean kiinnostuneita vaelluksestani. Ruokaa tarjottiin niin, että olisin melkein pärjännyt ilman omia eväitä. Vaikka hyvä niitäkin oli olla mukana.
 Yhteistä kieltä kyläläisillä ja Virmanilla ei ollut. Turkin maaseudulla vain harva osaa englantia, joten Virman puhui suomea, kyläläiset turkkia.
 – Siellä tuli aika paljon kuunneltua ja oltua hiljaa, naurahtaa puhelias Virman.
 Jari Virman ei ollut yhteyksissä kotimaahan muuta kuin satunnaisilla "hengissä ollaan" -viesteillä ja kuvilla. Jari Virman
 Tärkeintä matkalla oli juuri hiljaisuus. Yksin vuoristossa kävellessään hän uskoo aistineensa pyhyyttä.
 – Luulen, että sain kokemuksen pyhyydestä. Sitä on vähän vaikea selittää. Pyhyys on vähän samanlaista kuin taide – jos siitä ryhtyy puhumaan suoraan, se katoaa.
 Virman ei kuitenkaan suosittele rankkaa vaellusta kaikille hiljaisuutta etsiville. Hän toivoo, että ihmiset löytäisivät sen läheltä, arjestaan, pienistä hetkistä. Riittää, että tekee matkan sisälle itseensä.
 "Miten tästä voi syntyä esitys?"
 Päästyään perille Konyaan Rumin haudalle Virman oli suunnattoman helpottunut, mutta väsynyt. Fyysisestä koitoksesta oli selvitty, edessä oli vielä henkinen mittelö. Se esitys.
 Ari-Pekka Lahti oli aluksi kauhuissaan, kun sai tuntikaupalla Virmanin puhetta nauhalla. Tästäkö esitys? Miten ihmeessä?
 – Ensimmäinen ajatus oli: apua! Materiaalin äänimaailma oli kiinnostava, mutta toisaalta se oli sekalainen joukko arkipäiväisiä pätkiä.
 Pelkistetyn esityksen ydin on vahvassa äänimaailmassa. Mitro Härkönen / Kansallisteatteri
 Lahti kirjoitti ja kirjoitti, mutta tajusi, ettei perinteinen monologi toimi tässä tapauksessa.
 – Silloin onneksi muistin maan parhaan äänisuunnittelijan, Ylellä työskentelevän  Tiina Luoman , ja pyysin hänet apuun. Onneksi Tiina innostui ja suostui mukaan.
 Virmanille suunnitellusta monologista tulikin äänirunoelma. Koska teatterin lainalaisuudet joutivat romukoppaan, ohjaajaksi pyydettiin koreografi  Panu Varstala . Pikku hiljaa syntyi  Tie Konyaan , jossa Virman on ääneti lavalla ja vain liikehti tunnelman mukaisesti. Kaikki puhe tulee nauhalta. Esityksen ydin on äänimaailmassa, silmille on tarjolla vain hidasta liikettä sekä valojen ja varjojen kontrasteja.
 – Tässä joutui menemään oman mukavuusalueensa ulkopuolelle. Tätä oli jännittävä tai oikeastaan pelottavakin tehdä, kun olen enemmän tällainen teatteri-ihminen, myöntää Ari-Pekka Lahti.
 Esityksen pohjalta tehdään myös kuunnelma. Mitro Härkönen / Kansallisteatteri
 Esityksen tekee vielä erikoisemmaksi, että jokaisen näytöksen lopussa asiantuntijavieras keskustelee Jari Virmanin kanssa esityksen aiheuttamista tuntemuksista ja ajatuksista. Vieraina ovat muun muassa Isä Ambrosius ja teatteriohjaaja Kristian Smeds. Jokainen vieras ohjaa asiantuntemuksellaan keskustelun suuntaa.
 – Hiljaisuuden ja pyhyyden kokemisen lisäksi esityksen tärkeä teema on jakaminen. Kokemuksia on hyvä jakaa ja saada itselle uusia näkökulmia, summaa Jari Virman.
 Tie Konyaan saa ensi-iltansa Kansallisteatterissa 26. huhtikuuta. Yle tekee esityksen pohjalta kuunnelman ja se kuullaan ensi elokuussa.

Näyttelijä Jari Virman lähti etsimään pyhyyttä Turkin vaellukselta – "Tykkään kovasti puhumisesta, mutta välillä on hyvä olla hiljaa"


Summary: 29-vuotiaan toimittajan surma Pohjois-Irlannissa on tuomittu laajalti. Veriteosta epäillään Uusi IRA -nimistä tasavaltalaisryhmää.

Eri puolilla maailmaa on surtu viime yönä Irlannin Londonberryssä kuoliaaksi ammuttua 29-vuotiasta journalistia  Lyra McKeetä .
 McKee sai surmansa, kun naamioitunut mies ampui kohti poliisiautoja, joiden vieressä McKee seisoi lukuisten muiden ihmisten kanssa.
 McKee kuljetettiin paikalta poliisiautolla sairaalaan, missä hän myöhemmin menehtyi vammoihinsa.
 Toimittaja Lyra McKee Jess Lowe / AOP
 Poliisi epäilee murhasta Uusi IRA -nimistä tasavaltalaisryhmää. Ryhmän nimi on viittaus puolisotilaalliseen Irlannin tasavaltalaisarmeija IRA:han, joka lopetti aseellisen toimintansa vuonna 2005.
 Pohjois-Irlannin keskeiset puolueet julkaisivat perjantaina yhteisen julkilausuman, jossa ne tuomisivat veriteon.
 – Lyran murha oli samalla myös hyökkäys kaikkia yhteisön ihmisiä vastaan. Se oli hyökkäys rauhaa ja demokratiaa vastaan, todetaan kannanotossa.
 Yhtenäistä Irlantia ajavan Sinn Fein -puolueen varapuheenjohtaja  Michelle O'Neill  tuomitsi toimittajan surman.
 – Ajatukseni ovat 29-vuotiaan Lyra McKeen perheen luona, O'Neill kirjoitti Twitterissä ja kutsui ampumista toisinajattelijoiden teoksi.
 Pohjois-Irlannin poliisi vetosi rauhan puolesta McKeen muiston kunnioittamiseksi.
 Britannian pääministeri  Theresa May  kuvaili tapausta ”järkyttäväksi ja täysin järjettömäksi.”
 – Hän oli toimittaja, joka kuoli tehdessään rohkeasti työtään, kirjoitti May Twitterissä.
 Irlannin pääministeri  Leo Varadkar  välitti Twitterissä surunvalittelunsa McKeen läheisille ja ystäville.
 – Emme voi sallia väkivallan, pelon ja vihan levittäjien kiskoa meitä takaisin menneisyyteen, Varadkar kirjoitti.
 Myös Euroopan komission tiedottaja tuomitsi tapauksen, jota hän luonnehti hirvittäväksi. Hän uskoi Britannian viranomaisten selvittävän tarkasti traagisen tapauksen yksityiskohdat.
 Surunvalittelunsa McKeen perheelle välitti Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies  Nancy Pelosi,  jokavieraili perjantaina Pohjois-Irlannin parlamentissa Pitkäperjantain rauhansopimuksen allekirjoittamisen 21-vuotispäivänä.
 Aiheesta lisää:
 Pohjois-Irlannin hauras pääsiäisrauha rikkoutui – toimittaja ammuttu levottomuuksissa
 Northern Irish police call for peace in name of killed journalist
 Lyra McKee: Murdered journalist's 'dreams snuffed out'

"Emme voi sallia vihan levittäjien kiskoa meitä takaisin menneisyyteen" – Toimittajan surma  Pohjois-Irlannissa järkyttää


Yhdysvaltain Kaliforniassa oikeus antoi perjantaina pitkät vankeustuomiot pariskunnalle, jonka todettiin syyllistyneen lastensa kiduttamiseen ja vapaudenriistoon. Uhreiksi oli joutunut 12 perheen 13 lapsesta.
 Tuomiot vievät kummankin vanhemman vähintään 25 vuodeksi vankilaan.
 57-vuotias mies ja 50-vuotias nainen tunnustivat syyllistyneensä rikoksiin Riversiden piirikunnan Perrisissä. Yhteensä rikosnimikkeitä oli 14.
 Järkyttävä totuus paljastui, kun yksi pariskunnan lapsista, 17-vuotias tyttö, pääsi pakenemaan perheen kotoa ikkunasta tammikuussa 2018.
 Löydettäessä pariskunnan lapsista nuorin oli kaksivuotias ja vanhin 29. Aikuisetkin lapset olivat niin nälkiintyneitä, että viranomaiset luulivat heitä ensin alaikäisiksi.
 Aiheesta lisää:
 Lapsiaan vankina pitäneet vanhemmat kiistävät syytteet – Naapurit syyttävät itseään siitä, että eivät huomanneet lasten piinaa
 Suomalainen asiantuntija Kalifornian perhepiinasta: Olennaista on, koska ja miten pitkään lapset ovat vankeudessa eläneet

Yhdysvalloissa pitkä vankeus 12:ta lastaan kiduttaneelle pariskunnalle


Summary: Zelenskyi on saamassa ovensuukyselyjen mukaan peräti 73 prosenttia äänistä.

Koomikko  Volodymyr Zelenskyi  on voittamassa Ukrainan presidentinvaalit, jos ovensuukyselyt pitävät paikkansa.
 Ovensuukyselyjen mukaan hän on saamassa äänivyöryn, noin 73 prosenttia äänistä vaalien toisella kierroksella. Zelenskyin vastaehdokas on istuva presidentti  Petro Porošenko.
 Ääntenlaskenta alkoi kello kahdeksalta, kun vaalihuoneistot sulkeutuivat. Samalla julkaistiin ensimmäiset ovensuukyselyt.
 Zelenskyillä ei ole aiempaa kokemusta politiikasta, eikä hän ole esittänyt  yksityiskohtaista poliittista ohjelmaa.  Hänt tunnetaan parhaiten suositusta komediasarjasta, jossa  hän näyttele Ukrainan presidenttiä.
 Zelenskyin  kannattajat kertoivat Ylelle toivovansa,  että hän taltuttaisi Ukrainaa riivaavan korruption.
 Lue myös:
 Koomikko Volodymyr Zelenskyi on Ukrainan presidentinvaalien vahva suosikki – Odessalaiset odottavat uudelta presidentiltä muutosta
 "Zelenskyin politiikka on täysi arvoitus" – 6 pointtia Ukrainan presidentinvaaleista
 Ukrainassa presidenttiä näyttelevästä koomikosta on tulossa oikea presidentti – Miksi kansa päätyi protestiehdokkaan taakse?

Ovensuukyselyt: Ukrainan presidentiksi nousee koomikko Volodymyr Zelenskyi


Summary: Alma Pihl paljasti menneisyytensä tyttärelleen vasta hiukan ennen kuolemaansa. Muulle Suomelle se selvisi vasta paljon myöhemmin.

Tästä on kyse Alma Klee (s. Pihl) oli Moskovassa syntynyt suomalaistaustainen Carl Fabergén korusuunnittelija 1900-luvun alun Pietarissa. Hänen suunnittelemansa Venäjän tsaarien keisarilliset pääsiäismunat on arvioitu maailman kauneimpien taide-esineiden joukkoon. Venäjän vallankumouksen jälkeen Alma työskenteli kaunokirjoituksen ja piirustuksen opettajana ruotsinkielisessä koulussa Kuusankoskella. Opettajan korutaiteilijatausta paljastui vasta vuosia hänen kuolemansa jälkeen.
 Kun 32-vuotias lahjakas Carl Fabergén korusuunnittelija  Alma Pihl  saapui Venäjän vallankumouksen jaloista Suomeen, hän toi vähäisen omaisuutensa lisäksi mukanaan salaisuuden.
 Salaisuus oli sitä luokkaa, että hän aikoi säilyttää sen kuolemaansa saakka.
 Alma Pihl kätki sen sydämeensä ja eli hiljaiseloa Kuusankoskella, jonne hän asettui 1920-luvun alussa miehensä  Nikolai Kleen  kanssa.
 Kuusankoski valikoitui asuinpaikaksi Kymijoen koskien ääreen nousseen Kymi-yhtiön takia. Nikolai oli ollut yhtiön palveluksessa jo sen Pietarin konttorissa.
 Talo, jossa Alma Pihl miehensä Nikolain kanssa asui on yhä asuinkäytössä Kuusankoskella. Yle / Vesa Grekula
 Vaimo puolestaan sai töitä kaunokirjoituksen ja kuvaamataidon opettajana tehdasyhteisön ruotsinkielisestä koulusta, joka sekin oli Kymi-yhtiön ylläpitämä.
 Alma Pihl halusi peitellä menneisyyttään leimautumisen pelosta ja ajan ilmapiirin vuoksi.
 – 1920- ja 1930-luvun Suomessa ei ollut kovin muodikasta olla Venäjältä tullut henkilö, selittää kulttuurineuvos  Eero Niinikoski , joka työskenteli aikoinaan Kymi-yhtiön ja UPM:n viestinnässäja markkinoinnissa.
 Venäjältä tulleita Alma ja Nikolai rohkenivat olla vain kotinsa seinien sisäpuolella. Vain siellä myös tiedettiin, että Alma Pihl oli yksi maailman parhaista korutaiteilijoista.
 Ja tätä jatkui vielä pitkään.
 Eno huomasi nuoren Alman kyvyt
 Alma Pihl syntyi Moskovassa 1888. Perhe oli kuitenkin suomalaistaustainen, sillä Alman isä Knut oli kotoisin läntiseltä Uudeltamaalta, Pohjan pitäjästä.
 Jalokiviuralle Alma päätyi Pietarissa. Sinne hän oli muuttanut sisarustensa ja äitinsä kanssa, kun isä Knut kuoli Alman ollessa vain 9-vuotias.
 Nuorena aikuisena Alma pääsi harjoittelijaksi ja arkistotöihin enonsa jalokivipajalle, jonka asiakas Carl Fabergé oli. Työnä oli piirtää ja arkistoida pajalla valmistettuja tuotteita.
 Välillä jäi aikaa luonnostella paperille omiakin ideoita. Eno huomasi Alman kyvyt ja päätti tarjota nuoren sisarentyttärensä töitä asiakkailleen.
 Alman suunnittelemat työt alkoivat nopeasti saada aikansa kansainvälisen huippubrändin, Fabergén, leiman kylkeensä.
 Talvimunasta julkaistiin postimerkki vuonna 2005 suomalaisten postimerkkien juhlavuoden kunniaksi. Yle / Vesa Grekula
 Pääsiäislahjoja keisarinnoille
 Alma Pihl ehti lyhyellä urallaan, ennen Venäjän vuoden 1917 vallankumousta, suunnitella noin 2000 arvoesinettä.
 Näiden joukossa olivat sittemmin huippuarvokkaiksi ja maailmanmaineeseen nousseet jalokivikoristeiset tsaarien pääsiäismunat.
 Talvimuna oli tsaari Nikolai II:n pääsiäislahja äidilleen leskikeisarinna Maria Feodorovnalle vuonna 1913. Alma Pihl sai idean pakkaspäivänä ikkunassa näkemistään jääkiteistä.
 Tsaarin perhe ihastui Talvimunaan niin paljon, että Alma sai tehtäväkseen suunnitella myös seuraavana vuonna keisarillisen pääsiäismunan.
 Alma Pihlin suunnittelutyöllä on valtava merkitys.  Eero Niinikoski
 Siitä tuli Mosaiikkimuna, jonka sai lahjaksi Nikolain puoliso, keisarinna Alexandra Feodorovna. Mosaiikkimunan innoittajana olivat ristipistokäsityöt.
 Keisarilliset pääsiäismunat valmistettiin muun muassa timanteista ja platinasta.
 Tsaariperheen kalleuksiksi päätyminen oli kuitenkin vasta pitkän matkan alku. Vuosikymmeniä myöhemmin ne päätyivät maailman muille hallitsijoille, ja niiden arvo nousi huikeisiin summiin.
 "Tant Alma"
 Alma Pihl toimi kaunokirjoituksen ja piirustuksen opettajana Kuusankosken ruotsinkielisessä koulussa lähes 25 vuoden ajan.
 Suomenkielisessä ympäristössä ruotsinkieliselle opetukselle oli tarvetta, koska Kymi-yhtiön johdossa oli paljon ruotsinkielistä henkilökuntaa perheineen.
 Oppilailleen Pihl oli Alma-täti eikä entinen korusuunnittelija. Espoolainen  Maj-Britt Paro  oli Alman oppilaana 1940-luvun lopulta alkaen.
 Meidän piti laittaa tunteet peliin, kun piirsimme.  Maij-Britt Paro
 Paron mukaan kaikki rakastivat “Tant Almaa”.
 – Hän oli ihastuttava ja hyvin inspiroiva.
 Alma Pihl (istumassa) opettajatovereidensa ympäröimänä Kuusankosken ruotsalaisessa koulussa v. 1948. Hän toimi koulun piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana 1927-51.  Eero Niinikosken arkisto
 Paron mukaan Alma Pihl, opettajana miehensä nimen mukaisesti Alma Klee, ei pahemmin piitannut piirtämiseen liittyvistä teknisistä asioista.
 – Ei hän perspektiiveistä välittänyt. Meidän piti laittaa tunteet peliin kun piirsimme.
 Paro muistelee, että tunnetta ja lennokkuutta Alma kaivoi oppilaistaan esiin käyttämällä ruotsista ja saksasta sekoitettua eräänlaista iskulausetta.
 – Mera schwung, hän saattoi huudahtaa.
 Entisille oppilaille Alma Pihlin lahjakkuuden ja luovuuden tausta selvisi vasta vuosikymmeniä myöhemmin. Silloin Pihlin töitä tutkinut  Ulla Tillander-Godenhielm  onnistui vanhojen luonnoskirjojen ja käsialanäytteiden perusteella todistamaan, että Alma Pihl todellakin oli työskennellyt maineikkaalle Fabergélle.
 Tillander-Godenhielmin apuna oli Alma Pihlin ottotytär  Lydia , jolle Alma oli lopulta paljastanut taustansa muutama vuosi ennen kuin kuoli vuonna 1976. Muita lapsia Almalla ja Nikolailla ei ollut.
 – Olihan se uskomattoman sääli, ettei hän itse saanut nauttia menestyksestään. Vasta kymmenen vuotta hänen kuolemansa jälkeen koko hänen salaisuutensa paljastui, mietti Maj-Britt Paro vuonna 2008 esitetyssä  Ilona Arosalon   dokumenttielokuvassa .
 Maailman kaunein taide-esine
 Talvimunasta maksettiin kansainvälisessä taidehuutokaupassa 2000-luvun alussa lähes kymmenen miljoonaa dollaria. Taide-esine on viimeisimmän tiedon mukaan lähi-idässä sijaitsevan Omanin sulttaanikunnan hallitsijan perillisten omaisuutta Lontoossa.
 Mosaiikkimunan  rahallisesta arvosta ei ole varmoja arvioita liikkeellä. Jotain esineen arvostuksesta kertoo se, että muna on ollut jo pitkään Englannin kuningatar Elisabeth II:n kokoelmissa.
 Carl Fabergén jalokivipaja tuotti aikoinaan noin 150 000 erilaista esinettä.
 – Alma Pihlin suunnittelema Talvimuna on kansainvälisesti arvioitu Fabergén kauneimmaksi esineeksi. Kyllä hänen suunnittelutyöllään on valtava merkitys, sanoo Eero Niinikoski.
 Alma Pihlin entinen asuintalo Kuusankoskella sai seinäänsä laatan sen entisistä asukkaista 2000-luvun alussa. Yle / Vesa Grekula
 Pihl kuuluu myös niihin suuruuksiin, jotka tunnetaan paremmin ulkomailla kuin Suomessa. Siihen on yksinkertainen syy.
 – Hänen korunsa tulevat aika ajoin myyntiin suuren maailman huutokauppoihin, jolloin hänen työnsä analysoidaan sikäläisissä huutokauppaluetteloissa, sanooUlla Tillander-Godenhielm.
 Alma Pihlin työn arvoa ei tunnisteta kovin hyvin edes Kymenlaaksossa, jossa hän asui valtaosan elämästään.
 Lasten kevätretki Alman kotitalolle
 Alma Pihlin arkisesta aherruksesta kuusankoskelaiskoulun kaunokirjoituksen ja piirustuksen opettajana ei ole paljoa jälkipolville säilynyt. Jotain kuitenkin.
 Alma taiteili oppilailleen opetustaulut, jotka ovat tallessa Kouvolan kaupunginmuseossa Poikilossa.
 Kopiot niistä ovat Kuusankoskella sijaitsevassa ruotsinkielisessä koulussa, Svenska Skolanissa, joka nykyään toimii eri paikassa kuin menneinä vuosikymmeninä. Se on nykyään Kouvolan kaupungin ylläpitämä koulu.
 2000-luvun lapsille on kerrottu koulussa, kuka Alma Pihl oli.
 – Teemme yleensä toukokuussa keväisen kävelyretken Alman entiselle kotitalolle. Samalla sitten kerron Alman tarinaa, kertoo alakoulun luokanopettajana toimiva  Sanna Eloranta .
 Alma Pihlin tekemä opetustaulu Kuusankosken ruotsinkieliseen kouluun. Yle / Vesa Grekula
 Alma Pihlin entinen kotitalo on edelleen asuinkäytössä. Paikallinen kotiseutuyhdistys Kuusankoski-Seura kiinnitti talon seinään 2000-luvun alussa muistolaatat, jotka kertovat neljällä kielellä talon entisestä asukkaasta.
 Alman tulevaisuus
 Voisiko Alma Pihlistä tulla jatkossa nykyistä tunnetumpi myös Suomessa? Kouvolan kaupunginmuseo Poikilon vs. intendentti  Mari Lehtosalo  on hiukan epäileväinen.
 – Korutaide ei ehkä ole kuitenkaan suurten joukkojen taidetta. Toki toivoisin, että ainakin Alman kotiseudulla hänet tiedettäisiin.
 Kulttuurineuvos Eero Niinikoski on samoilla linjoilla.
 – Hänen alansa, korutaide, lienee sen verran erikoinen, että suuren yleisön suosioon se ei ehkä nouse.
 Alma Pihlistä kerrotaan myös Kouvolan kaupunginmuseo Poikilossa. Näyttelyssä esitetään myös jutussa mainittua vuonna 2008 valmistunutta Ilona Arosalon dokumenttielokuvaa. Yle / Vesa Grekula
 Hän myös kertoo aika ajoin kyselleensä eri yhteyksissä kymenlaaksolaisilta, kuka heidän mielestään on kaikkien aikojen kuuluisin kymenlaaksolainen.
 – Moni on vastannut, että jalkapalloilija  Sami Hyypiä . Hämmästys on ollut suuri kun olen kertonut, että minusta se on kyllä Alma Pihl, naurahtaa Niinikoski.
 Jutussa on käytetty lähteinä Maj-Britt Paron kirjaa Tant Almas hemlighet, Anu Seppälän kirjaa Jääkukkia keisarinnalle - Alma Pihlin uskomaton elämä, Ilona Arosalon tv-dokumenttia Alma Pihl – Fabergén hurmaava koruseppä sekä Kouvolan kaupunginmuseo Poikilossa meneillään olevaa Myyntinmurtajia ja matkantekijöitä -näyttelyn Alma Pihliä koskevaa osuutta.

Suomalaisopettaja kätki sisälleen suuren salaisuuden – vuosia kuoleman jälkeen paljastui, että hän oli yksi maailman parhaista taiteilijoista


Summary: Etelä-Aasiassa sijaitsevassa Sri Lankassa kristittyjä, pääosin katolisia on kuusi prosenttia väestöstä.

Sri Lankan tuhoisat pommi-iskut tehtiin kesken pääsiäsissunnuntain messujen kolmeen kirkkoon ja hotelleihin.
 1. Mitä uskonnollisia pääryhmiä Sri Lankassa on?
 Intian valtameressä sijaitsevan Sri Lankan vajaasta 22 miljoonasta asukkaasta noin 74 prosenttia on buddhalaisuutta tunnustavia sinhaleeseja. Toinen pääryhmä ovat tamilit. Heitä on noin 18 prosenttia väestöstä. Hindulaisuus on tamilien pääuskonto.
 Muslimeja on väestöstä seitsemän prosenttia.
 .  2. Millaisia poliittisia jännitteitä Sri Lankassa on?
 Islamistinen ääriryhmä Isis on saanut jalansijaa Sri Lankassa viime vuosina.
 Ajoittaisia väkivaltaisuuksia on ollut myös itsenäistä tamilivaltiota ajavien tamiliaktivistien ja sinhaleesien välillä. Kiihkomieliset sinhaleesit ovat tehneet iskuja muslimien moskeijoihin ja kiinteistöihin. Sinhaleesien hyökkäyksien vuoksi Sri Lankaan julistettiin maaliskuussa 2018 poikkeustila, joka kumottiin kolme kuukautta myöhemmin.
 3. Mistä Sri Lanka tunnetaan?
 Entinen Hollannin siirtomaa Sri Lanka kiinnostaa yhä useampaa turistia. Sri Lankassa kävi vuonna 2018 2,3 miljoonaa matkailijaa. Pohjoismaisten matkailijoiden sesonki päättyi maaliskuun puolivälissä.
 Sri Lanka tunnettiin Ceylonin nimellä vuoteen 1972. Saaren tunnetuimpia tuotteita ovat tee ja kaneli.

Sinhaleesien ja tamilien  Sri Lankassa kristityt ovat vähemmistö


Summary: Sri Lankassa olevien suomalaisten kannattaisi olla yhteydessä läheisiinsä, ulkoministeriö kehottaa.

Ulkoministeriö seuraa Sri Lankan tilannetta ja sitä, onko loukkaantuneiden tai uhrien joukossa mahdollisesti suomalaisia, kertoo ministeriön viestintäpäivystäjä  Meira Pappi  Ylelle.
 Sunnuntaiaamuna sattuneissa  tuhoisissa iskuissa  kirkkoihin ja hotelleihin pääkaupunki Colombossa ja läheisessä Negombossa on kuollut lähes 130 ihmistä ja haavoittunut yli 400.
 Saarella on parhaillaan ainakin 81 suomalaista. Sen verran matkustusilmoituksia ulkoministeriö on saanut. Todellinen lukumäärä on ministeriön arvion mukaan hieman suurempi.
 Matkustusilmoituksen tehneille on lähetetty viesti, jossa kerrotaan iskuista ja kehotetaan olemaan yhteydessä läheisiin, Meira Pappi kertoo.
 Lisäksi ulkoministeriö kehottaa Sri Lankassa olevia suomalaisia seuraamaan paikallisia tiedotusvälineitä ja viranomaisten ohjeita sekä tekemään matkustusilmoituksen, jos sellaista ei ole vielä tehty.
 Etelä-Aasian kiertävä suurlähettiläs Harri Kämäräinen on ohjeistanut matkustajia  Twitterissä .
 Oletko paikalla Sri Lankassa? Voit ottaa yhteyttä ja lähettää kuvia tai videoita osoitteeseen  yle.uutiset@yle.fi .
 Lue lisää:
 Sri Lankassa yli 130 kuollut ja lähes 500 haavoittunut iskuissa kirkkojen pääsiäismessuihin ja hotelleihin – Yle seuraa hetki hetkeltä

Ulkoministeriö: Mahdollisista suomalaisuhreista ei vielä tietoa –  Sri Lankassa ainakin 81 suomalaista


Summary: Iskut tapahtuivat pääsiäismessujen aikaan.

Sri Lankassa on räjähtänyt useissa kirkoissa ja hotelleissa.
 Ainakin 80 ihmistä on haavoittunut iskuissa, kertoo sairaalalähde uutistoimisto AFP:lle.
 Kerromme lisää hetken kuluttua.

Sri Lankassa tehty iskuja useisiin kirkkoihin ja hotelleihin