Summary: Orpon mukaan Suomi on saamassa ostetun hallitusohjelman.

Kokoomuksen puheenjohtaja  Petteri Orpo  kertoo seuranneensa hallitusneuvottelujen ensimmäistä viikkoa erittäin huolestuneena.
 Helsingissä Narinkkatorilla lauantaina puhunut Orpo sanoi, että ensimmäisenä huolen aiheena on talousasioiden sivuuttaminen neuvotteluissa.
 – Ensin rakennetaan visiota tulevasta, mikä sinänsä on hieno asia, mutta jos se tehdään ilman realistista käsitystä talouden reunaehdoista, niin ei siitä mitään tule, Orpo arvosteli.
 Toisena huolenaiheena Orpo pitää väitettyjen lobbareiden suurta määrä neuvotteluissa. Hallitusneuvottelupöytien kokoonpanot ovat herättäneet viime päivinä ihmettelyä, koska neuvottelijoiden joukossa on tulkittu olevan useita etujärjestöjen edustajia.
 Keskustelu kärjistyi perjantaina siihen, että vihreiden  Elina Moisio   ilmoitti jättäytyvänsä  pois hallitusneuvotteluryhmästä.
 – Kun me tiedetään vielä etujärjestöjen valtavat panostukset paikalla olevien puolueiden vaalikampanjointiin ja niiden tukemiseen, ei voi miltään muulta ajatukselta välttyä kuin siltä, että kun he istuvat siellä neuvottelijoina, olemme saamassa Suomeen ostetun hallitusohjelman, Orpo sanoi.
 – Kokoomus yksiselitteisesti vaatii lobbareita ja SAK:ta ulos Säätytalosta, Orpo jatkoi painokkaasti.
 Orpo muistutti, että neljä vuotta sitten hän päätti  Juha Sipilän  (kesk.) kanssa, että lobbareita ei oteta mukaan hallitusneuvotteluihin.
 Orpo sanoi, että kokoomus valmistui kevään eduskuntavaalien jälkeisiin hallitusneuvotteluihin siten, että puolueen neuvotteluorganisaatiossa ei ollut mukana yhtään lobbaria.
 – Luotimme siihen, että meidän riveistämme löytyy osaajia riittävällä tavalla.
 Hallitusneuvotteluita vetävä  Antti Rinne  (sd.) on kiistänyt, että hallitusneuvotteluissa olisi mukana lobbareita. Hänen mukaansa jokainen neuvottelija on mukana puolueen edustajana, ei etujärjestön äänitorvena.
 Perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho. Markku Ulander / Lehtikuva
 Halla-aho: Hallitustunnustelut taktista teatteria
 Perussuomalaisten puheenjohtaja  Jussi Halla-aho  palasi vielä hallitusneuvotteluja edeltäneisiin hallitustunnusteluihin puoluevaltuuston kokouksessa Helsingissä lauantaina.
 Halla-aho sanoi puheessaan, että perussuomalaiset lähti keskusteluihin vakavalla ja rakentavalla asenteella, vaikka oli selvää, että demareiden valmiudet tehdä yhteistyötä puolueen kanssa olivat heikot tai jopa olemattomat.
 – Meidän osaltamme tunnustelut olivatkin todennäköisesti lähinnä taktista teatteria. Rinne halusi ennen kaikkea luoda kokoomuksen ja keskustan suuntaan mielikuvaa siitä, että muitakin vaihtoehtoja on, jos nämä puolueet eivät jousta riittävästi, Halla-aho sanoi.
 Halla-aho ennustaa, että hallitusneuvotteluihin osallistuvilla puolueilla saadaan yrittäjä- ja teollisuusvihamielinen hallitus, joka muun muassa rahoittaa vaalilupauksiaan veronkorotuksilla, rapauttaa Suomen kilpailukykyä "ilmastoposeerauksella" ja lisää haitallista maahanmuuttoa ja sen kustannuksia.
 Lue myös:
 Professori Anu Kantola: Nyt ensi kertaa kyseenalaistetaan lobbarien rooli hallitusneuvotteluissa
 Vihreiden Elina Moisio jättäytyy pois hallitusneuvotteluista lobbarikohun takia – viestintätoimiston osakkuus herätti epäilykset
 Hallitusneuvotteluiden ensimmäinen viikko on takana – Rinne: "Ensi viikolla alkaa vaikein vaihe, kun hintalappuja aletaan laskea yhteen"

Orpo jyrähti hallitusneuvotteluista: "Kokoomus yksiselitteisesti vaatii lobbareita ja SAK:ta ulos Säätytalosta"


Summary: Venäjä keskeytti viime kuun lopussa Druzhba-putken kautta kulkevan öljyn siirron laatuongelmien vuoksi.

Valko-Venäjän presidentin  Aljaksandr Lukašenkan  mukaan saastuneesta venäläisestä raakaöljystä koituvat kustannukset voivat nousta satoihin miljooniin dollareihin.
 Lukašenka aikoo vaatia Venäjältä korvauksia vahingoista.
 – Tällä hetkellä kartoitamme vahinkoja, jotka ovat valtavia, kuvaili Lukašenka valtiolliselle Belta-uutistoimistolle.
 Presidentin mukaan saastunut öljy on vaurioittanut öljyputkea, pumppuja ja muita laitteistoja.
 Druzhba-öljyputkien kartta Ilkka Kemppinen / Yle
 Venäjä keskeytti viime kuun lopussa Druzhba-putken kautta kulkevan öljyn siirron Valko-Venäjän kautta Puolaan, Saksaan, Ukrainaan ja Slovakiaan. Öljyssä on ollut liikaa orgaanista kloridia, joka voi aiheuttaa vahinkoja öljynjalostamoille.
 Valko-Venäjällä putkea ylläpitävä Belneftekhim-yhtiö arvioi muutama viikko sitten, että putken saaminen täyteen toimintakuntoon saattaa viedä jopa puoli vuotta.
 Öljysiirtoputkistosta vastaavan venäläisen Transneftin mukaan öljyssä ilmenneet laatuongelmat johtuvat tahallisesta pilaamisesta. Yhtiön edustajan mukaan öljyn pilaamisesta on aloitettu rikostutkinta.
 Aiheesta lisää:
 Venäjän saastuneen öljyputken puhdistus kestää kuukausia
 Tass: Eurooppaan kuljetettavaa öljyä on pilattu tahallisesti

Valko-Venäjän presidentti: Saastuneesta öljystä valtavat kustannukset – vaatii korvauksia Venäjältä


Summary: Etelä-Afrikan talouden taantuman ja korkean työttömyysasteen arvellaan syöneen valtapuolueen kannatusta.

Etelä-Afrikassa valtapuolue ANC-puolue on voittanut parlamenttivaalit. Puolue keräsi 57,5 prosenttia äänistä ja sai ehdottoman enemmistön parlamenttiin.
 Kyseessä on ANC:n historian huonoin vaalitulos. Edellisissä parlamenttivaaleissa vuonna 2014 se keräsi 62 prosentin äänisaaliin.
 Valtapuolueen kannatusta on syönyt kasvanut työttömyys sekä Etelä-Afrikan taloustaantuma
 Pääoppositiopuolue DA:n kannatus oli 21 prosenttia ja vasemmistolaisen EFF:n 10,8 prosenttia.
 ANC on hallinnut Etelä-Afrikkaa koko apartheid-rotuerottelun jälkeisen ajan. Puolue nousi valtaan vuonna 1994 ensimmäisissä apartheid-ajan jälkeisissä vaaleissa vapaustaistelija  Nelson Mandelan  johdolla.
 Aiheesta lisää.
 "Nelson Mandela kuoli pettyneenä miehenä" – nyt hänen puolueensa saa viimeisen mahdollisuuden näyttää eteläafrikkalaisille, että se oikeasti tuo muutosta

Valtaapitävä ANC-puolue voitti Etelä-Afrikan vaalit historian huonoimmalla vaalituloksellaan


Tämän kevään lämpöennätys on rikottu jälleen ja samalla rikottiin myös helleraja, joka on 25 astetta. Pohjois-Karjalan Ilomantsissa mitattiin alkuillasta 25,2 astetta, kertoo meteorologi  Matti Huutonen .
 Aiempi ennätys tältä vuodelta oli 22,8 astetta, joka mitattiin Turussa 27. huhtikuuta.
 – Lämmin sää on tullut Venäjältä, missä Laatokan ja Äänisen ympäristössä lämpötila on noussut liki 30 asteeseen
 Lämpimän sään lisäksi Itä-Suomessa on odotettavissa ukkoskuuroja illan aikana.
 Huutonen kertoo, että kaakosta päin liikuu alkuillan aikana ukkoskuuroja kohti Kainuuta ja Pohjois-Suomea.
 – Myös Keski-Suomessa voi jyristä.
 Aamuyöksi ukkoskuurojen odotetaan saapuvan Lappiin.
 Lue Lisää:
 Ukkoskuurot lähestyvät kaakosta – meteorologi varoittaa Saimaan veneilijöitä puuskista

Helleraja rikki Ilomantsissa – samaan aikaan salamarintama jyrää puoli Suomea kaakosta pohjoiseen


Summary: Tsukimi Ayanon ihmisenkokoiset nukkehahmot ovat nostaneet Nagoron maailmanmaineeseen.

Japanissa Shikokun saarella sijaitsevan pikkuruisen Nagoron kylänraitti on hiljainen, mutta ei tyhjä. Pellonreunassa mies kiskoo kärryä, penkillä pariskunta istuu käsi kädessä ja ruokakojun luokse on kerääntynyt kokonainen perhe.
 Mutta kun kyläläisiä katsoo tarkemmin, totuus paljastuu. Hahmot eivät ole ihmisiä, vaan ihmisenkokoisia nukkeja – ja ne kaikki ovat peräisin yhden naisen työpajasta.
 Nagorossa syntynyt  Tsukimi Ayano , 69, kertoo, että idea lähti yksinäisyydestä. Hän asui useita vuosia Japanin kolmanneksi suurimmassa kaupungissa Osakassa, kunnes päätti palata kotikyläänsä.
 Nukkeja istumassa Nagoron kylänraitilla. AOL/ Roberto Maxwell
 Nagorossa häntä odotti ikävä yllätys – kuten monet muutkin pikkupaikkakunnat Japanissa, kylä oli vuosikymmenten aikana lähes autioitunut. Ayanon lapsuudessa Nagorossa oli vielä kolmisensataa asukasta, mutta nykyisin heitä on enää 27.
 – Vähitellen ihmiset lähtivät pois. Nyt täällä on yksinäistä, hän kertoo.
 Ayano esittelee kyläkoulun luokkahuonetta, jonka pulpetteihin hän on istuttanut tusinan lapsinukkeja. Oikeasti koulu sulki ovensa jo seitsemän vuotta sitten, koska kylässä ei enää ollut yhtään lasta. Nykyisin nuorin nagorolaisista on 55-vuotias.
 Turisteja ulkomailta asti
 Yli 15 vuoden aikana Ayano on omien sanojensa mukaan tehnyt yli 270 nukkea – kymmenkertaisen määrän kylän asukaslukuun nähden.
 Ensimmäiselle nukelle Ayano puki isänsä vaatteet ja pystytti sen puutarhaansa linnunpelättimeksi.
 Rakennustyömiesnukke on yksi Nagoron "nukkelaakson" asukeista. AOL/ Roberto Maxwell
 – Eräs työmies näki nuken ja tervehti sitä, koska luuli nukkea isäkseni. Ajattelin, että se oli hauskaa, Ayano muistelee.
 Ayanon nuket ovat romuluisia muistomerkkejä elämälle, joka ennen täytti vuoristokylän. Tekijänsä yllätykseksi ne ovat myös onnistuneet tuomaan Nagoroon lisää vipinää.
 Sen jälkeen kun kuvat Nagoron "nukkelaaksosta" alkoivat levitä netissä, kylässä on käynyt turisteja ulkomailta asti ihmettelemässä Ayanon luomuksia.
 – Ennen kuin aloin tehdä nukkeja, kukaan ei pysähtynyt Nagorossa. Toivon, että Nagorosta tulee taas vilkas paikka, Ayano sanoo.

Japanilaisnainen kyllästyi autioituvaan kotikyläänsä ja teki itselleen 270 uutta naapuria


Summary: Jemenin hallituksen edustaja arvostelee YK:ta siitä, ettei se ole valvomassa huthien lupaamaa vetäytymistä maan keskeisistä satamakaupungeista.

Jemenin huthi-kapinallisten lupaamaa vetäytymistä maan kolmesta keskeisestä satamakaupungeista ei ole todellisuudessa tapahtunut, väittää Jemenin hallituksen edustaja, kuvernööri  Al-Hasan Taher  uutistoimisto AFP:lle .
 Taherin mukaan huthi-kapinallisten vetäytyminen Hodeidan, Salifan ja Ras Isan satamista on juoni. Todellisuudessa kapinalliset ovat Taherin mukaan luovuttaneet satamat itselleen. Hän arvostelee YK:ta siitä, ettei se ole valvonnut tilannetta.
 Huthi-kapinalliset puolestaan väittävät luovuttaneensa satamat Jemenin rannikkovartiostolle ja toimeenpanneen näin kaikki ensimmäisen vaiheen velvoitteet.
 Vetäytymisestä sovittiin Ruotsissa pidetyissä neuvotteluissa viime vuoden joulukuussa.
 Hodeidan kautta kulkee suurin osa Jemenin tuonnista ja humanitaarisesta avusta. YK:n mukaan nälänhädän partaalla olevan Jemenin tilanne on maailman pahin humanitaarinen kriisi.
 Jemenin kriisi on kestänyt jo neljä vuotta.
 Aiheesta lisää:
 YK: Jemenin kapinalliset alkavat vetäytyä Hodeidasta

Jemenin huthi-kapinallisten väitetään juonineen vetäytymisensä satamista


Summary: Joka viides nainen ei saa tai halua lapsia. Lapsettomuus kulkee mukana läpi elämän.

Tänään vietetään lapsettomien lauantaita. Naisista joka viides ja miehistä joka neljäs jää lapsettomaksi.
 Erityisesti naiselta kysytään lapsista iästä ja elämäntilanteesta riippumatta. Kolme eri ikäistä naista kertoo lapsettomuutensa tarinan.
 Mari Reponen, 28: “Parisuhde päättyi, koska mies halusi lapsia ja minä en”
 En halua lapsia nyt tai tulevaisuudessa. On vaikea nähdä sellaista tilannetta, että mieleni muuttuisi.
 Elän tällä hetkellä yksin. Edellisessä suhteessani lapsista tuli kynnyskysymys. Entinen kumppanini on kahden kouluikäisen lapsen isä, ja hän olisi toivonut vielä lisää lapsia. Lopulta päädyimme sen takia eroon.
 Kumppanin lapset eivät olleet parisuhteessamme mukana. Kerran tapasin hänen vanhemman lapsensa, kun olimme kylässä anopin luona. Istuimme sohvalla vierekkäin, mutta lapsi oli niin ujo, että emme oikein päässeet juttuun.
 Minulla ei koskaan ole ollut äidinvaistoa tai muita vastaavia tunteita. Lapset ovat minulle kanssaihmisiä siinä missä muutkin, mutta itse haluan elää toisenlaista elämää. Tuntuu hyvältä huolehtia vain itsestään.
 Mari Reposen mukaan vapaaehtoinen lapsettomuus ja lapsen hankkiminen voivat olla molemmat itsekkäistä valintoja.  Toni Pitkänen / Yle
 Opiskelen parhaillaan uutta ammattia eikä minulla ole kiirettä vakiintua tai sitoutua mihinkään. Tulevaisuudessa haluan edetä uralla, matkustella ja harrastaa. Ja kun sanon näin, tiedän, että kommenttikenttä täyttyy vihasta: “Kuinka itsekästä”, monet sanovat. Onneksi vain harva tulee sanomaan sellaista päin naamaa.
 Minusta vapaaehtoinen lapsettomuus ja lapsen hankkiminen voivat olla molemmat itsekkäistä valintoja. Asiaa ei tarvitse paisutella. Kyse on yhdestä elämänvalinnasta ja ihmisyyteen kuuluu ymmärtää erilaisia valintoja.
 Hyvä ystäväni sai lapsen vasta hedelmöityshoitojen kautta. Tuntui pahalta seurata vierestä, kuinka vaikea asia lapsettomuus hänelle oli. Lapsi ei ole juurikaan vaikuttanut ystävyyteemme. On ymmärrettävää, että ystävälläni ei ole yhtä paljon aikaa näkemiseen kuin ennen. Lapsesta ei ole tullut minulle erityisen läheinen. Hän on yksi jäsen perheessä, jossa on minulle tärkeitä ihmisiä.
 Minun on joskus vaikea olla lasten kanssa, sillä heidän ajatusmaailmansa on niin erilainen. Jos lapsi riehuu, en osaa suhtautua häneen. Olen asiakaspalvelutyössä. huonosti käyttäytyvät lapset ärsyttävät joskus.
 Kaikki läheiseni ovat suhtautuneet vapaaehtoiseen lapsettomuuteeni hyvin. Olen läheinen äitini kanssa ja puhumme kaikista asioista. Hänelle on ok, vaikka hänestä ei koskaan tulisi mummia.
 Minä en kaipaa itselleni huollettavia. Olen hyvä kuuntelija ja mieluummin avuksi muille, kun he tarvitsevat tukea.
 Iiristiina Varilo, 48: “Lapsettomuus on suru, mutta en ole halunnut jäädä siihen kiinni”
 "Voin olla äidillinen, vaikka en ole äiti", toteaa Iiristiina Varilo. Kuva: Miska Photography
 Elämä on vain mennyt niin, etten ole saanut lapsia. Nuorena ajattelin, etten halua tehdä lapsia tällaiseen maailmaan. Kun kohtasin ex-mieheni 34-vuotiaana, koin ensimmäisen kerran elämässäni tunteen, että haluan äidiksi.
 Työ ja uran luominen meni kuitenkin pitkään edelle ja päätimme perustaa perheen vasta, kun olin jo täyttänyt neljäkymmentä. Silloin esimerkiksi tupakkalakko onnistui tuosta vain, vaikka olin tupakoinut lähes koko aikuisikäni. Motivaatio oli niin kova.
 Avioliittomme oli jo alkanut rakoilla ennen perheenperustamispäätöstä ja päädyimme eroon. Toisistamme irti päästäminen kesti kuitenkin lähes vuoden. Prosessin aikana tulin puoliyllättäen raskaaksi. Tunteeni olivat ristiriitaiset.
 Olin kuitenkin iloinen ja halusin pitää lapsen erosta huolimatta, mutta ex-mieheni ei. Pääsimme asiasta sopuun, mutta sain keskenmenon, kun raskaus oli jo melko pitkällä. Se oli psyykkisesti raskas kokemus. Koin, että tämä oli sitten tässä.
 Jonkin aikaa tuon jälkeen puhuin lapsettomuudestani tutun miesparin kanssa. Toisella heistä on biologinen lapsi, mutta toisella ei. Näimme tilaisuuden kolmen vanhemman ja kahden kodin rakastavalle perheelle, johon lapsi olisi tervetullut.
 Kun hakeuduin lääkärin tutkimuksiin, ilmeni, että olisin tarvinnut ikäni vuoksi järeitä hedelmöityshoitoja hormonipistoksineen. Siihen emme olleet valmiita ja surimme asian kolmisin, toistemme tuella.
 Tuolloin, 43-vuotiaana, ymmärsin, että elän elämäni loppuun lapsettomana.
 Voin olla äidillinen, vaikka en ole äiti. Koen, että voin esimerkiksi työssä huolehtia laumastani. Se on äidillisyyttä.
 Olen ylpeä kummitäti ja välitän ystävieni lapsista. Minusta on hienoa, että ystäväni saattavat soittaa minulle ja pyytää minulta tukea vanhemmuuteensa esimerkiksi hankalan, teini-ikäisen lapsensa kanssa.
 Minulla on paljon kummilapsia, joista osa on jo aikuisia. Ystävieni, sisarusteni ja puolisisarusteni lapset ovat erityisen läheisiä. Olemme samaa perhettä, vaikka emme ole kaikki toisillemme sukua.
 Lapsettomuus on minulle suru, mutta en ole tahtonut jäädä siihen kiinni. En ole jättänyt menemättä perhejuhliin tai vauvakutsuille. Puhun ihmisten kanssa yleensä todella mielelläni heidän lapsistaan.
 Suru häivähtää silti säännöllisesti. Taannoin olin mukana työryhmässä, jossa oli monta pienen lapsen vanhempaa. Hakeuduin toisinaan lounaalla eri pöytään istumaan. Heidän elämänvaiheensa on niin intensiivinen, että se on välillä tukahduttavaa lapsettomalle.
 Luulen, että olen saanut lapsuudessa keskimääräistä paremmat eväät kohdata elämän vaikeita asioita. Isäpuoleni muutti meille asumaan, kun olin 12-vuotias. Hän oli arjessa mukana, kun kasvoin naiseksi, enkä voi kuvitella parempaa tukea.
 Hän oli kolmihenkisen ruokakuntamme kovin feministi. Minulle kehittyi vahva naisellinen itsetunto, joka ei ole kiinni siitä, olenko äiti vai en.
 Työelämässä olen törmännyt pari kertaa äitikorttiin. Sitä on vilautettu silloin, kun olen ohjannut lastennäytelmää. Joku on todennut, etten voi tietää, mitä lapsille voi esittää, koska en ole äiti.
 Minulla on visio elämästäni vanhana lapsettomana naisena. Olen viisas ja seesteinen äiti maa, jolla on syli avoimena kaikille. Voi tosin olla, että päädyn olemaan se äreä kissamummo ilman niitä kissoja.
 Pirjo Lääperi, eläkeläinen: “En arvannut, että jään sivuun vielä toiselta vauvakierrokselta”
 Lapsettomuus on osa minua vielä kuolemanikin jälkeen: minun kuolinilmoitukseeni ei tule lasten tai lastenlasten nimiä.
 Nyt eläkeiässä tulevaisuus alkaa pelottaa, kun edessä ovat vanhuus, sairaudet ja ehkä leskeksi jääminen. Kuka auttaa ja hoitaa meitä, kun lapsia ei ole?
 Uutiset vanhustenhuollosta kauhistuttavat. Tuttavapiirissäni topakka tytär on saanut järjestettyä muistisairaalle äidilleen hoitopaikan. Miten käy meille?
 Lapsettomuus on ollut elämäni suurin pettymys. Lasta ei kuulunut, vaikka sitä kovasti toivoimme. Syytä lapsettomuudellemme ei löytynyt tutkimuksissa.
 Vaihdevuosien jälkeen olin muutaman vuoden helpottunut. Silloin ajattelin, että kahden vuosikymmenen piina on ohi ja asia on osaltani käsitelty. Enää ei tarvinnut toivoa ihmettä.
 Ei mennyt kuitenkaan kauan, kun sisareni ja ystäväni alkoivat saada lapsenlapsia. En ollut tullut ajatelleeksi, että joudun vielä uudelle vauvakierrokselle. Kun näen ympärilläni isovanhemmuutta, joudun jälleen kohtaamaan oman lapsettomuuteni.
 Pirjo Lääperi puolisoineen sai nallepariskunnan lahjaksi Mannerheimin lastensuojeluliiton paikallisyhdistykseltä. Nallet ovat kiitos vapaaehtoistyöstä lasten kanssa. Pirjo Lääperin kotialbumi
 Kokoonnumme nuoruudenystävieni kanssa säännöllisesti. Meillä on mahdottoman hauskaa, mutta siinä vaiheessa, kun muut kaivavat kännykkänsä esiin ja näyttävät kuvia lapsenlapsistaan, putoan ulkopuoliseksi. Minulla ei ole siihen asiaan mitään sanottavaa. Yritän vaihtaa puheenaihetta.
 Nykyisin lapsettomuus on minulle arpi. Haava ei enää vuoda tai aiheuta kovaa kipua, mutta jälki siitä kulkee aina mukana. Kun ystävät ympärillä aikanaan saivat lapsia, välit etääntyivät heidän ruuhkavuosiensa ajaksi. Olemme uudelleen lähentyneet, kun heidän lapsensa ovat kasvaneet ja elämäntilanteet ovat muuttuneet.
 Muille lapsettomille haluan antaa yhden neuvon: puhu asiasta sellaisten ihmisten kanssa, joihin luotat. Omassa liitossani asia oli aluksi niin vaikea, että vaikenimme siitä.
 Olen saanut tukea ystäviltäni, vaikka kukaan ulkopuolinen ei voi ymmärtää, miten suren niin paljon jotakin sellaista, jota ei koskaan edes ollut. Vertaistuki on auttanut minua eniten. Liityin lapsettomien yhdistys Simpukkaan, jossa lapsettomat voivat jakaa kokemuksiaan ja ymmärtää toisiaan aidosti.
 Monet lapsettomat puhuvat pettymyksestä omaan kehoon: eläimetkin poikivat, mutta minun ruumiini on pettänyt minut. Koen, että olen menettänyt jotakin olennaista naisena olemisesta, koska en ole äiti.
 Elämässäni on aina ollut lapsia. Saan heidän seurastaan valtavasti. Pitkän lapsettomuuden aikana puhuin tyhjästä sylistäni. Vihdoin oivalsin, että sylini on avoin ja siihen mahtuu muiden lapsia.
 Keski-ikäisenä aloitin vapaaehtoistyön päiväkodissa. Se oli mahdollista vasta sitten, kun olin jollain tavalla hyväksynyt lapsettomuuteni.
 Nyt käymme mieheni kanssa vapaaehtoisina sekä päiväkodissa että koululaisten kerhossa. Minä olen satutäti ja varamummo, puolisoni kerhopappa.
 Meillä on erilaiset roolit. Minä hoidan mielelläni välipalat tai askartelen ja leivon lasten kanssa. Mieheni hyppää roolileikkeihin, konttaa lattialla ja könyää liukumäessä. Lapset tuntevat meidät lempinimillä: “Repa ja Pipa tulevat!”, he huutavat meidät nähdessään.
 Lue lisää:
 Nämä naiset eivät tee lapsia, koska haluavat pelastaa maapallon – “En synnytä yhtään kuluttajaa lisää”
 Kolme kokemusta hedelmöityshoidoista: Perheenisästä tuli spermanluovuttaja, Moilaset saivat kaksi tytärtä ja pariskunta hyväksyi lapsettomuutensa
 "Kokeile salviaa, vyöhyketerapiaa, lemmikin hankintaa" – moni lapseton nuori kokee vähättelyä ja saa mitä oudoimpia neuvoja

"Minulla ei koskaan ole ollut äidinvaistoa" – kolme naista kertoo, miltä lapsettomuus tuntuu kolmekymppisenä, keski-ikäisenä ja eläkeiässä


Summary: Avoimuusrekisteri voisi parantaa lobbauksen läpinäkyvyyttä.

Viestinnän professori  Anu Kantola  Helsingin yliopistosta arvioi, että nyt ensimmäistä kertaa selkeästi kyseenalaistetaan lobbarien rooli hallitusneuvotteluissa.
 Kantolan mukaan lobbarit ovat aiemminkin olleet erittäin aktiivisesti liikkeellä, ja vaikuttaminen on voitu aloittaa jo kauan ennen hallitusneuvotteluja. Hän pitää hyvänä, että asiaan on nyt herätty ja käydään julkisesti läpi, ketkä neuvotteluissa ovat  vaikuttamassa .
 – Aikaisemmin se on ollut ihan normaalia, että lobbarit ovat siellä, ja siitä ei ole kukaan sen kummemmin hermostunut tai nostanut sitä asiaa kysymykseksi. Mutta nyt sentään nostetaan tämä asia kysymykseksi, Kantola sanoo STT:lle.
 Kantolan mukaan siinä ei sinänsä ole mitään kauheaa, että erilaiset intressiryhmät pyrkivät edistämään näkemyksiään. Hänen mielestään minimivaatimus kuitenkin olisi, että lobbaus olisi läpinäkyvää ja tiedettäisiin, kuka lobbaa ja missä.
 Työryhmä esitti lobbarirekisterin perustamista
 Poliittista vaikuttamista ja lobbauksen sääntelyä tutkiva oikeustieteen apulaisprofessori  Emilia Korkea-aho  arvioi, että lobbarien istuminen neuvottelupöydissä Säätytalolla vaikuttaa ongelmalliselta, vaikkei siinä juridisesti arvioituna olekaan ongelmaa.
 – Kyllähän se vähän harkitsemattomalta näyttää. Se osoittaa, että meillä vähän huonosti ymmärretään, mitä tällainen lobbaus on ja kuka ylipäänsä on lobbari, Itä-Suomen yliopistossa työskentelevä Korkea-aho sanoo STT:lle.
 – Erityisesti näiden vaikuttajaviestintätoimistojen osakkaiden ja työntekijöiden osallistuminen, kyllä se näyttää vähän pahalta.
 Korkea-aho pitää ongelmallisena, ettei ole tiedossa, keitä viestintätoimistojen asiakkaina on ja keitä he edustavat. Hän uskoo, että lobbarirekisterin perustaminen voisi parantaa läpinäkyvyyttä.
 Viime vaalikauden lopulla esitettiin, että Suomeen tulisi alkavalla hallituskaudella perustaa lakisääteinen avoimuusrekisteri, johon kirjataan lobbausta harjoittavat organisaatiot ja henkilöt.
 Eduskunnan silloisen puhemiehen  Paula Risikon  (kok.) johtama parlamentaarinen työryhmä teki asiasta yksimielisen esityksen. Työryhmä halusi, että rekisterin luominen kirjataan seuraavan hallituksen ohjelmaan.

Professori Anu Kantola: Nyt ensi kertaa kyseenalaistetaan lobbarien rooli hallitusneuvotteluissa


Summary: Luitko jo nämä? Kokosimme sinulle viikon parhaita juttuja, jotka saatoit arjen kiireessä ohittaa.

DCTN9R-asteroidi ja Maa. NASA
 Suuri asteroidi "hipoo" Maata – Käväisee lähempänä kuin kaukaisimmat satelliitit
 Maailmanlopun ennustajat saavat mietittävää taas kymmenen vuoden kuluttua, kun kookas Apophis-asteroidi lähestyy Maata. Tieteilijät puolestaan näkevät ohilennossa suuria mahdollisuuksia.
 Anniina Peltovako aloitti sirkusharratuksen kuusivuotiaana. Hän kertoo lumoutuneensa lajista sen monipuolisuuden takia. Juha Nurminen
 Anniina Peltovako, 22, hioo nuorallatanssijan taitojaan sirkuskoulussa Pariisissa – Yhä useampi suomalainen opiskelee tutkinnon muualla Euroopassa
 Vitsi, jos tällainen koulu olisi ollut Suomessa, sanoo Tampereelta lähtenyt Peltovako. Hän on yksi niistä yli 8 000 suomalaisesta, jotka lähtevät joka vuosi muualle Eurooppaan opiskelemaan kokonaista tutkintoa. Lähtijöiden määrä kasvaa koko ajan, ja suosituimmat kohdemaat ovat Ruotsi ja Britannia.
 Alex Hofford / EPA
 Suomi olisi isoimpia kärsijöitä jos USA:n ja Kiinan kauppakiista etenee välirauhasta jatkosotaan – 10 kysymystä ja vastausta talousjättien kinasta
 Yhdysvaltain ja Kiinan tulliriita uhkaa edetä poteroiden kaivamisesta todelliseen kauppasotaan. Tässä kymmenen kysymystä kauppariidasta.
 Ronnie Holmberg / Yle
 "Ihmisten hätä on vain kasvanut" – Jopa 150 000 suomalaislasta elää köyhyydessä, ja tämä espoolaisäiti tietää, mitä vähävaraisuus todella on
 Lapsiperheiden köyhyys on tilastojen mukaan selvässä kasvussa. Espoolainen  Tanja Matthews  tekee vapaaehtoistyötä Hyvä Arki -yhdistyksessä. Hän tietää omasta kokemuksesta, mitä työttömän arki on.
 Heidi Niemi
 Yli sata naista avautui karmeista synnytyskokemuksista – #metoo-tyylinen kampanja leviää kuin kulovalkea, sairaaloissa pelätään vaikutuksia
 32-vuotiaan  Heidi Niemen  painajainen alkoi esikoisen synnytyksestä. Hän kokee, että hänet painostettiin suostumaan synnytyksen käynnistämiseen, vaikka hän ei olisi sitä halunnut. Naiset haluavat nostaa esiin synnytyksessä kokemaansa huonoa kohtelua. Sosiaalisessa mediassa leviävä #minämyössynnyttäjänä-kampanja sai alkunsa #metoosta.

Viisi huippujuttua lauantai-iltaan: Suuri asteroidi "hipoo" maata, 10 kysymystä talouskinasta ja yli sata avautui synnytyskokemuksista


Summary: Mervi Pasanen tekee toisen työpäivän kotona käsitöiden parissa. Muinaispuvut vievät aikaa, mutta palkitsevat tekijänsä.

Rintamamiestalon ulko-ovi avautuu ja kaksi sylikokoista koiraa säntää tervehtimään tulijaa. Jos toimittaja olisi saapunut paikalle viikonloppuna, saattaisi pihapiirissä höyrytä kasvivärikattilat.
 Nyt lankojen värjäykseen tarkoitetut astiat ovat ylösalaisin kasvihuoneen seinää vasten.
 Oven suussa käsityömestari  Mervi Pasanen  kutsuu vierasta astumaan sisään. Historia tulee vastaan jo verannalla, jonka nurkassa seisovat muinaissukset. Keittiössä hyllyt pullistelevat rautakautisia ja keskiaikaisia astioita sulassa sovussa muumimukien kanssa.
 – Täällä on sen näköistä, että täällä eletään, Pasanen toteaa esitellessään paikkoja.
 Rautakauden nainen esitteli mielellään rahojaan. Ville Paso / Yle
 Lahdessa asuva Pasanen päätyi reilut kymmenen vuotta sitten historiallisten tekstiilien pariin. Ennen sitä hän ei ollut käsityöihminen alkuunkaan.
 – Aloin harrastaa historianelävöitystä, ja siihen tarvitaan oikeanlaiset vaatteet. Koska kukaan ei tehnyt sellaisia, piti opetella itse. Historianelävöittäminen on sitä, kun yritetään käytettävissä olevin keinon pohtia ja kokeilla, millaista elämä on ennen ollut.
 Pian oma vaatimustaso nousi ja Pasanen halusi oppia tekemään asiat paremmin ja enemmän aikakauden mukaisesti. Loppumaton kierre oli valmis. Nyt hän on alansa arvostettu asiantuntija, joka tunnetaan muinaispukujen ja keskiaikaisten käsitöiden piireissä ympäri maailmaa.
 Muita asiantuntijoita ja harrastajia hän tapaa jatkuvasti kokoontumisissa, keskiaikamarkkinoilla ja kursseilla. Yhteisö on tiivis, joten kutsuja tulee myös häihin ja muiden merkkipäivien viettoon.
 – Ajattelen monesti englanniksi, sillä yhteisö on kansainvälinen, Pasanen sanoo.
 Pasanen esiliinan väri on tullut morsingosta. Sitä kasvaa hänen kotipihallaan. Ville Paso / Yle
 Purppuraisen viitan väri tulee jäkälästä ja puunkuorista. Värjäykseen on käytetty puretusaineena fermetoitua eli käytettyä virtsaa. Ville Paso / Yle
 Pasasen on erikoistunut rautakautisiin eli Suomessa 500 eaa.–1200 jaa. käytettyihin käyttövaatteisiin. Ne eroavat varsinaisista muinaispuvuista siinä, että niiden työstämisessä on pitänyt käyttää enemmän päättelykykyä. Alkuperäisiä arkivaatteita ei ole säilynyt tähän päivään.
 Historiaa on pitänyt elävöittää haudoista löydettyjen mahtiemäntien juhlavampien asujen pohjalta. Säilymiseen on vaikuttanut kemiallinen prosessi, jonka ansiosta säilyneitä tekstiilikappaleita voidaan edelleen tarkastella.
 Pronssispiraalien tekeminen vaatii tarkkuutta. Ville Paso / Yle
 Näistä aineksista syntyy spiraalikoristeet. Ville Paso / Yle
 – Pronssisista spiraalikoristeista liuennut aine on tappanut kaiken elävän ympäriltään, myös bakteerit.
 Eläinperäinen materiaali pronssin ympärillä on säilynyt, mutta kasviperäiset kankaat ja langat ovat kadonneet ajat sitten. Jäljelle on jäänyt villaa ja myös silkkiä.
 Hetkinen, mistä muinaissuomalaiset saivat silkkiä ja ylellisyystavaroita ennen ristiretkien aikaa?
 – Rautakauden suomalaiset kävivät kauppaa viikinkien kanssa. Kauppaa käytiin turkiksilla, Pasanen vastaa.
 Pronssispiraalien myrkkyjen ansiosta muinaispukujen rippeitä on säilynyt tähän päivään.  Ville Paso / Yle
 Lautanauhat herättävät kunnioitusta
 Päivisin  Etelä-Suomen Sanomien  toimittajana työskentelevä Mervi Pasanen herää aamulla aikaisin, tekee käsitöitä kolme tuntia ja menee päivätöihin. Kotiin palattuaan hänellä on hetki aikaa koirille ja sohvalle romahtamiseen.
 Sen jälkeen käsityömestari aloittaa iltapuhteet. Käsityöt vievät päivästä toisen työpäivän verran aikaa.
 – Hulluahan tämä on, Pasanen myöntää itsekin ja ottaa esiin värttinän sekä tupon lampaanvillaa.
 Keskustelun lomassa lankaa syntyy ensin metri ja sitten toinen. Kokonaista muinaispukua varten sitä saattaa tarvita jopa 14 tuhatta metriä.
 Matka villasta muinaispuvuksi alkaa tästä. Ville Paso / Yle
 Lanka kehrätään värttinällä. Sen jälkeen se värjätään ja kudotaan kankaaksi. Rautakaudella kankaita ei huovutettu. Ville Paso / Yle
 Kun Pasanen innostuu jostakin, hän tekee sen täysillä. Ennen muinaispukuja ja keskiaikaa hänen elämänsä täyttivät muun muassa Harley Davidsonit, hevoset ja jooga.
 Käsityöt näyttävät tulleen jäädäkseen.
 Mervi Pasanen esittelee yksityiskohtaa syntyvästä vaippahameesta, joka tunnetaan myös kreikkalaisittain nimellä peplos. Ville Paso / Yle
 Talon yläkerrassa on kahdet kangaspuut. Käsityömestarilla on kesken vaippahamekankaan työstäminen.
 Se on neliönmuotoinen päällysvaate. Kaksi kangaskaistaletta pysyy paikoillaan olkasoljilla. Vaippahametta, joka tunnetaan myös nimellä peplos, käytettiin jo antiikin Kreikassa.
 Sellainen on nähty muun muassa presidentti  Tarja Halosen  päällä,  kun hän emännöi Linnan juhlia Euran emännän puvussa.
 Lautanauha on olennainen osa muinaispukua. Mervi Pasasella niitä on laatikkokaupalla. Taustalla Tikru-koira. Ville Paso / Yle
 Rautakauden pukeutuminen oli kerrospukeutumista, johon kuuluivat alusvaatteet, päällyshame, esiliina ja viitta. Myös huntu, käsineet ja turkikset olivat olennainen osa tyyliä.
 Tärkeä tehtävä oli myös lautanauhoilla, joita Pasanen kaivaa esille laatikkokaupalla. Monimutkaisimpien, pitkien nauhojen kutomiseen on kulunut jopa 50 tuntia.
 – Mukaan ei ole laskettu esimerkiksi kankaan värjäystä ja muita työvaiheita.
 Jos Pasaselle iskisi rahapula, voisi hän myydä lautanauhojaan. Käyvän hinnan saaminen olisi kuitenkin vaikeaa, eikä käsityöläinen pääsisi mitenkään tuntipalkoille.
 Pienillä neliskulmaisilla laudoilla kudottuja lautanauhoja käytettiin kehon hedelmällisten osien ympärillä koristeena. Rintakehän ja lantion alueelle oli omansa. Nauhojen uskottiin suojelevan kantajaansa vaaroilta.
 Sen ajan naiset ovat tehneet näitä hämärässä päreen valossa.  Mervi Pasanen
 Aivan kaikki Pasasen esille nostamat käsityöt eivät kestä julkisuutta, sillä niitä ei ole vielä esitelty missään. Tai oikeastaan niitä ei ole esitelty julkisesti tuhanteen vuoteen. Pasanen haluaa säästää löydöt kirjaansa varten, joka julkaistaan vielä tämän vuoden kuluessa.
 Käsityömestari kirjoittaa  Löydöistä muinaispuvuiksi – muinaista pukeutumista Suomesta  -kirjaa yhdessä  Jenni Sahramaan  kanssa. Sen tekemiseen he saivat vastikään 3 000 euron apurahan Suomen Kulttuurirahaston Päijät-Hämeen rahastolta.
 Käsityömestari silittelee jopa kolmimetriset lautanauhat suoriksi. Hän puhuu nauhoista ja niiden varhaisista tekijöistä suurella kunniotuksella.
 – Ajatella, että sen ajan naiset ovat tehneet näitä hämärässä päreen valossa ja saaneet aikaiseksi hurjan tarkkaa jälkeä.
 Vanhin lautanauhamalli (vas.) on kolmen tuhannen vuoden takaa nykyisen Saksan alueelta, seuraavat 600-luvulta tai uudempia. Ville Paso / Yle
 Muinaispuku on aikansa kuva, joka kätkee mysteereitä
 Puvut ja niiden yksityiskohdat suorastaan säteilevät värejä. Aina niin ei kuitenkaan ole ollut.
 Kun ensimmäinen suomalainen muinaispuku herätettiin eloon 1800-luvun loppupuolella, oli se väriltään valkoinen. Aino-puku nostatti suomalaisuusaatetta entisestään samoin kuin kansallispuvut.
 Tänä päivänä Aino-pukua ei voida lukea viralliseksi muinaispuvuksi, joiden pohjana käytetään mahdollisimman tarkkoja hautalöytöjä.
 – Tutkimusmenetelmät ovat sittemmin kehittyneet, joten nykyisin tiedetään väritkin, Pasanen kertoo.
 Muinaispuku on oman aikansa kuva. Värit niihin saatiin tieteellisen kehityksen myötä. Ville Paso / Yle
 Muinaispuku onkin aikansa peili. Se kehittyy ja täydentyy sitä mukaa kuin tietoa tulee lisää.
 Paljon on edelleen hämärän peitossa. Myös Pasanen on yrittänyt tehdä osansa etsinnöissä.
 – Muinaispuvuista kiinnostuneet haluaisivat löytää vaatteen, jossa olisi säilynyt sen verran saumoja, että pystyttäisiin sanomaan jotakin vaatteen leikkauksesta.
 Vyötäröllä roikkuvat tupsut olivat rautakautisen miehen statussymboleita. Riku Pasanen esittelee omansa. Ville Paso / Yle
 Pasanen on lukenut vanhoista teksteistä, että Euran muinaispuvussa saumaa olisi säilynyt hieman. Alkuperäisen Euran puvun jäännökset ovat nähtävillä Suomen kansallismuseossa.
 Pasanen ei ole kuitenkaan päässyt saumojen jäljille, vaikka on nähnyt puvun lukuisia kertoja. Saumamalleja on säilynyt muutamissa viikinkiaikaisissa löydöissä nykyisen Saksan ja Tanskan alueella. Niiden pohjalta voi tehdä arvailuja myös suomalaisten pukeutumisesta.
 Päätelmiä on voitu tehdä myös balttien pukujen pohjalta.
 – Latviassa tekstiilejä on säilynyt runsaasti, sillä balttialaiset mahtiemännät ovat käyttäneet suomalaisserkkujaan huomattavasti enemmän pronssikoristelua.
 Mervi Pasasen kokoelmiin kuuluu muun muassa Latvian alueen semgallian heimon muinaispuku. Malli on Pavirvite-Gudai 138. Ville Paso / Yle
 Erikoinen sykerö jaksaa ihmetyttää
 Historialliset käsityöt kätkevät taakseen muitakin mysteereitä. Rautakauden ihmiset olivat käytännönläheisiä esteetikkoja, joten koristeellisilla yksityiskohdilla on ollut tehtävä. Esimerkiksi soljet ja ketjulaitteet ovat pitäneet vaatetta paikoillaan. Yksityiskohdat ovat myös symbolisoineet jotakin.
 Kaikki yksityiskohdat eivät ole pääteltävissä. Pasanen kaivaa esille kirjan, jossa on kuvattu banaaninmuotoista esinettä. Käsityömestari ja muut muinaispukujen tuntevat tuntevat sen nimellä sykerö.
 – Kukaan ei tiedä, mikä sen tarkoitus on, miksi naisilla oli sellainen päässään ja mitä se kuvastaa.
 Muinaispukujen maailmassa on edelleen mysteereitä, kuten kuvassa oleva esine. Ville Paso / Yle
 Ei ole yllätys, että keräilyyn mieltyneellä Pasasella on itselläänkin hopealangasta tehty mysteeriesine.
 Mysteeriesine on saanut nimekseen sykerö. Ville Paso / Yle
 Olisiko sykerö voinut ollut eräänlainen tiara? Hautalöydöissä sitä on pidetty päässä. Ville Paso / Yle
 Erikoisuutena arkivaatteet
 Muinaispukujen juhlavaa maailmaa täydentävät harrastajien kohtaamisissa ja työnäytöksissä käytetyt arkivaatteet.
 Niissä on luontevaa kulkea tapahtumissa, sillä kaikkien ei pitäisi olla ylhäisöä. Kansan syvät rivitkin saavat näkyä. Mervi Pasanen kertoo, että Itä-Euroopassa harrastajat tahtovat pukeutua mahdollisimman koreasti.
 Hän ymmärtää sen hyvin, sillä ennen rautaesiripun revettyä kurjuutta oli nähty aivan riittävästi. Tapahtumissa se herättää kuitenkin huomiota, kun ohi kulkee vain kuninkaallisia.
 – Sitä katselee ympärilleen ja kysyy, missä niiden henkilökunta on?
 Mervi ja hänen miehensä  Riku Pasanen  vievät tapahtumiin mukanaan työvälineet, astiat ja muut tykötarpeet. Käsityöläisillä on luontevaa näyttäytyä omassa roolissaan.
 Aivan köyhimmäksi muinaisnaiseksi ei Pasanenkaan sonnustaudu.
 – Keskiajalla olisin ollut vaatimattomampi käsityöläinen, mutta minussa on sen verran harakkaa, että rautakauden pukeutumisessa tuppaan lipsumaan sinne koreammalle puolelle. Tykkään kaikesta kiiltävästä.
 Rautakausi ja keskiaika olivat kaikkea muuta kuin harmaata. Nykyisin muinaispukujen värit ovat selvinneet tieteen kehityttyä.  Ville Paso / Yle
 Mahtiemännän asema oli yhteisössä tärkeä
 Ajan ainoa tuote ei ollut miekka, jonka osuus korostuu Mervi Pasasen mukaan liikaa rautakauden taidonnäytteistä puhuttaessa. Se ei ole ihme miesten kirjoittamassa historiassa.
 – Rautakaudella tehtiin hirveän hienoja ja huolellisia tekstiilitöitä, mutta ne olivat naisten tekemiä töitä.
 Naisen asemasta rautakaudella kertoo se, että vilja-aitan avain kuului emännälle.
 Hautoihin pantiin työkaluja, viljaa ja joskus jopa aseita. Norjassa kaksi mahtiemäntää haudattiin hautalaivaan, joka tunnetaan Osebergin laivana. Hautakummun sisältä kaivettu laiva on nähtävillä Oslossa.
 – Norjalaisen asiantuntijan mukaan toisen naisen arvellaan uhrautuneen toisen mukaan. Hän siis olisi itse pyytänyt päästä yhdessä hautaan.
 Se, että Euran, Kaarinan ja Mikkelin vainajat haudattiin juhlapuvuissa, kertoo jotain vainajien asemasta.
 – Esimerkiksi Euran emäntä ei ollut ihan tavallinen täti, Pasanen naurahtaa.
 Emännän pukuun kuuluva tuppi. Ville Paso / Yle

Rautakauden mahtiemännät koreilivat vaatteilla – käsityömestari ratkoo pukuihin liittyviä mysteereitä, joista yksi on ylitse muiden


Summary: Heikura on sairastanut kroonistunutta syöpää kolme vuotta. Silti hän yrittää elää tavallista arkea ja haluaa yhä oppia uusia asioita.

Käsi sivelee paljasta pään pintaa. Sytostaattihoidot ovat vieneet kajaanilaisen  Ritva Heikuran  hiukset, kulmakarvat ja silmäripset mennessään.
 Siitä huolimatta Heikura hymyilee peilikuvalleen.
 – Minua ei katso peilistä vieras ihminen. Ei ole katsonut kertaakaan, vaikka niin olisi voinut kuvitella. Ulkoinen olemus on muuttunut, mutta hiukset ovat kuitenkin pieni juttu. Monilla muilla asioilla on enemmän vaikutusta arkeen, Heikura kertoo.
 Heikuralla todettiin keväällä 2016 laajalle levinnyt munasarjasyöpä. Viime tammikuussa kasvain uusiutui neljännen kerran.
 Sitä pelkäsi, mutta osasi myös odottaa.
 – Kerta kerran jälkeen diagnoosin kuuleminen on henkisesti rankempaa. Mietin ensimmäisenä, miten jaksan taas kaikki hoidot ja kuntoudun. En hyväksy sairautta, mutta minun on pakko. En halua käyttää vähäistä energiaani mihinkään turhaan, Heikura sanoo.
 Ritva Heikura jaksaa toivoa, ettei syöpä tulisi uudestaan. Samalla hän pelkää sitä, koska hoidot ovat rankkoja ja sairaus nakertaa kuntoa.  Mimmi Nietula / Yle
 Munasarjasyöpään sairastuu Suomessa vuosittain yli 400 naista. Sairaus on petollinen, koska se ehtii usein levitä pitkälle ennen kuin se huomataan.
 Varhaisessa vaiheessa oireita ei ole tai ne ovat niin vähäisiä, ettei niihin kiinnitä huomiota. Jokaisella meistä kun voi olla turvotusta tai ajoittaisia vatsan nipistyksiä.
 Näin kävi myös Heikuralle. Hän hakeutui lääkäriin, koska oli tuntenut vointinsa heikentyneet parin viikon ajan. Pelkkä portaiden nouseminen kävi työlääksi, jalat olivat maitohapoilla.
 Verikokeet näyttivät kummallisilta. Tarkemmissa tutkimuksissa paljastui, että kyseessä on joko gynekologisestä syövästä tai kasvaimet ovat alavatsan alueella.
 – Tein ensimmäisen diagnoosin itse sanomalla lääkärille, ettei se voi olla muuta kuin munasarjasyöpä. Kohtuni oli leikattu pois eikä siellä ollut enää kuin munasarjat jäljellä, Heikura kertoo.
 Olin 51-vuotias, minulla piti olla melkein puolet elämästä vielä edessä.  Ritva Heikura
 Heikura ei jäänyt miettimään, miksi juuri hän sairastui syöpään. Miksi ei olisi sairastunut? Heikuran sisko oli menehtynyt gynekologiseen syöpään yli 10 vuotta aikaisemmin, ja hänellä itsellään oli ollut hyvänlaatuisia kasvaimia 20-vuotiaasta asti.
 – Toki kysyin lääkäriltä, kuolenko minä tähän, mutta en osannut pelätä sitä. En osaa pelätä vieläkään, Heikura sanoo.
 Ratkaisukeskeinen ihminen suhtautui syöpädiagnoosiin samalla tavalla kuin muihin elämän kriiseihin – syöpä on ongelma, joka voidaan ratkaista erilaisilla hoitokeinoilla. Sen jälkeen elämä jatkuu.
 – Ihmettelin, miksi minulle tarjottiin heti psykiatrisen sairaanhoitajan tapaamista. Enkö osaa suhtautua tähän oikein? Sairastuminen on kuitenkin iso järkytys. Olin 51-vuotias, minulla piti olla melkein puolet elämästä vielä edessä, Heikura kertoo.
 Intiimialueen syöpä sulkee suut
 Kun Ritva Heikura sairastui syöpään toistamiseen, oli ensimmäisestä kerrasta kulunut aikaa yhdeksän kuukautta. Syöpä oli kroonistunut.
 Siitä ei voi parantua, mutta taudin etenemistä voidaan hidastaan hoidoilla ja seurannalla.
 – Olen saanut kolmen vuoden ajan joka kuukausi lääkettä. Ajattelen niin, että hoito on samalla tavalla säännöllistä kuin jonkun muunkin kroonistuneen sairauden. Syöpä on osa muuttunutta elämääni, mutta se ei tarkoita, etten eläisi, Heikura sanoo.
 Intiimialueella oleva syöpä on monelle herkkä aihe. Heikura on huomannut, että gynekologisista syövistä ei puhuta, niitä hävetään.
 Siitä huolimatta, että Suomessa sairastuu vuosittain yli 1 700 naista gynekologiseen syöpään.
 – Niihin liittyy edelleen ajatuksia, että ne olisivat jotenkin itse aiheutettuja. En ole tupakoinut tai käyttänyt hillittömästi alkoholia. Olen ollut aina peruspyöreä, mutta en koe siitä syyllisyyttä. Olen nähnyt, miten syöpä riuduttaa ihmistä, Heikura kertoo.
 Käsillä tekeminen on Ritva Heikurasta valtavan terapeuttista. Sairastumisen jälkeen hänellä on ollut aikaa kokeilla ja opetella uusia asioita.  Mimmi Nietula / Yle
 Suomessa on yli 270 000 ihmistä, jotka ovat sairastaneet tai sairastavat syöpää. Gynekologisen syöpädiagnoosin saaneita heistä on hieman yli 21 000.
 Kroonistunutta syöpää sairastavia on koko ajan enemmän, koska lääketiede ja hoidot kehittyvät. Parantumattoman syövän kanssa voi elää vuosia, jopa vuosikymmeniä.
 – Sairastavan elämä rytmittyy luonnollisesti paljon sairauden mukaan. Esimerkiksi seurannat ovat yleensä 3–6 kuukauden välein. Olisi hyvä, jos ainakin niiden välillä pystyisi elämään mahdollisimman normaalia elämää, Suomen Syöpäyhdistyksen neuvontapalveluiden päällikkö  Taina Häkkinen  kertoo.
 Sairaus kurittaa kehoa, mutta koettelee myös mieltä. Häkkinen vertaa syöpädiagnoosia tsunamiin – se iskee rajusti, yllättäen ja pistää väkisin pohtimaan elämän rajallisuutta.
 – Krooninen sairaus määrittelee tietoisuutta kuoleman läheisyydestä, mutta ei tiedetä, miten lähellä se on. Kun sitä joutuu pohtimaan, voi se tuoda joidenkin kohdalla myös selkeyttä elämään.
 Tiesitkö tämän gynekologisista syövistä? Suomessa sairastuu vuosittain yli 1 700 naista gynekologiseen syöpään. Gynekologisella syövällä tarkoitetaan syöpätyyppejä, jotka ovat lähtöisin naisen lisääntymiselimistä. Yleisin gynekologinen syöpä on kohdunrunkosyöpä. Seuraavaksi yleisimpiä ovat munasarjasyöpä ja kohdunkaulasyöpä. Ulkosynnytin- ja emätinsyöpä ovat harvinaisempia. Jokaisella syöpätyypillä on omat  oireensa ja riskitekijänsä . Munasarjasyövän "ennuste" on heikoin, koska se havaitaan yleensä myöhäisessä vaiheessa. Suomessa on yli 21 000 gynekologisen syöpädiagnoosin saanutta naista. Lähde: Suomen Syöpäpotilaat ry, Syöpärekisteri
 Jokainen syöpäpotilas käsittelee sairautta omalla tavallaan, eikä yhtä oikeaa tapaa ole.
 Häkkinen lähtisi itse rakentamaan elämää oikean tiedon varaan, jotta sairastava ja hänen omaisensa tietäisivät, mitä sairastuminen tarkoittaa juuri omalla kohdalla.
 – On tärkeää, että sairastunut saisi aina keskusteluapua ja terapiaa myös silloin, kun tautitilanteessa tapahtuu muutos. Olen aina ajanut sitä, että kaikille pitäisi tarjota ainakin kolme tapaamista psykologin tai psykoterapeutin kanssa.
 Moni sairastunut ei osaa tai ymmärrä pyytää apua, monella pyytämiseen on jopa kynnys.
 – Suurimmalle osalle kaksi, kolme keskustelua auttaa jäsentämään elämäntilannetta, mutta ne, jotka eivät selviä omilla voimavaroilla, saisivat tukea jaksamiseen. Jo tieto siitä, että tukea on olemassa, voi riittää monelle, Häkkinen sanoo.
 Häkkinen muistuttaa, että harva syöpään sairastunut tekee oikeasti maailmanympärysmatkan, vaan arki koostuu itselle tärkeistä asioista. Samalla tavalla voi nauttia vaikka Kauniista ja rohkeista, saunasta tai pakastaa marjoja ajattelematta, onko syömässä niitä myöhemmin.
 – Tärkeää olisi, että saisi nukuttua, syötyä ja olisi edes yksi ihminen, johon saa turvautua, jotta ei ihan erakoidu. Olisi myös hyvä, jos pystyisi olemaan rehellinen itselle ja läheiselle, joskin on hyvä miettiä kenelle asiasta kertoo. Kaikilla ei ole kykyä olla tukena, Häkkinen sanoo.
 Sairastuminen on vaatinut sopeutumista
 Mustilta hetkiltä ei voi välttyä.
 Sairaus tuntuu kajaanilaisesta Ritva Heikurasta kurjimmalta sytostaattihoitojen jälkeen. Hän makaa vuoteessa lamaantuneena. Mikään ruoka ei maistu ja koko kroppa tuntuu voimattomalta.
 Uusin sytostaattikuuri vaikutti myös mieleen, masensi.
 – Ajattelin parin päivän ajan, että annan periksi. Heitän hanskat tähän, en jaksa enää. Olin myös kauhean pisteliäs puolisoa kohtaan. Huomasin sen itsekin, kun lähdin nousemaan sieltä, että en halua olla sellainen ihminen, Heikura kertoo.
 Kun huonot hetket väistyvät, Heikura lähtee ulos ja istuu terassilla. Pihalla on kolme riipputuolia, joissa on hyvä olla ja heitellä palloa Papu-koiralle.
 Pihalle mennessään Heikura pyytää puolisoaan katsomaan hieman peräänsä. Se tuo turvallisuutta.
 – Sairaus joko erkaannuttaa parisuhteessa tai tuo läheisemmäksi. Olemme olleet kohta 20 vuotta yhdessä, ja olemme puhuneet aina asioista, mutta sairaus on antanut varmuutta siihen, ettei ole olemassa mitään, mistä emme voisi puhua.
 Kevät on Ritva Heikuran mielestä ihanaa aikaa, koska vuodenaika tuo tullessaan valoisuutta elämään. Mimmi Nietula / Yle
 Koko sairastamisen ajan Heikuran päiväkirjan sivut ovat täyttyneet niin hyvistä kuin huonoista asioista. Oireista, olotiloista ja jaksamisesta.
 Oman voinnin analysoimisesta on paljon hyötyä.
 – En tiedä, kuinka synkkää pitäisi olla, etten jaksaisi kirjoittaa, mutta viimeksi jaksoin. Pidin itseäni niskasta kiinni, koska kirjoitan sen takia, että pystyn auttamaan itseäni seuraavalla kerralla, Heikura sanoo.
 Näprään ja askartelen, ja olen pirun ylpeä, kun saan jotain näkyvää aikaan.  Ritva Heikura
 Heikura istuu takapihan terassilla silmät kiinni. Pilvien välistä pilkistävä kevätaurinko lämmittää kasvoja. Paljas pää on suojassa pipon alla.
 Sairastuminen on muuttanut elämää, mutta tuonut myös paljon uusia mahdollisuuksia, joista voi nauttia.
 – Olen ollut aina hidas aamuisin, mutta nyt saan kääntää kylkeä, kun kuulen naapurin lähtevän töihin. Saan antaa aikaa läheisilleni ja omille harrastuksille. Näprään ja askartelen, ja olen pirun ylpeä, kun saan jotain näkyvää aikaan.
 Elämä kroonistuneen syövän kanssa ei ole taistelua. Se on selviytymistä ja sopeutumista, koska vastassa on vihollinen, jota ei voi voittaa.
 – Sairauden kanssa pitää tulla sievästi jutellen toimeen. Puhun aina, kun syöpä uusiutuu, että hankipa kaveri uusi vuokrakoti vähäksi aikaa. Se on huumoria, joka vie eteenpäin, Heikura kertoo.
 Jutun keskusteluosio on auki kello 22:00 saakka.
 Lue seuraavaksi:
 Tutkija: Tulevaisuudessa syövästä voi tulla krooninen sairaus – yhä useammin kuriin täsmälääkkeillä
 Maria Schildt tietää kuolevansa pian – Kun hänen kuntonsa romahti, edes lääkärit eivät epäilleet taustalla olevan maailman yleisin syöpä
 "Tämän syövän kanssa ei ole koskaan, koskaan tullut hyviä uutisia" – Saana Kamu elää päivän kerrallaan, mutta uskaltaa haaveilla joulunvietosta

Vihollinen, jota ei voi voittaa – Ritva Heikuran syöpä on uusinut neljä kertaa: "Sairauden kanssa pitää tulla sievästi jutellen toimeen"


Summary: Se tunne, kun et voi jakaa lapsesi syntymää oman äitisi kanssa. Se on suru, joka tulee iholle katkeruuden saattelemana.

Lilja  3v halaa syöttötuolissa istuvaa pikkuveljään. Kesäkuussa vuoden täyttävä  Lauri  haroo innoissaan isosiskon helmikoristeista hiuspantaa. Kokkolalainen  Henna Rantala  seuraa hymyillen jälkikasvunsa touhuja.
 – Ajattelen usein, että voi, kun äiti olisi vielä elossa. Hän olisi niin onnellinen näistä pienistä.
 Heinäkuun lopussa 23 vuotta täyttävä Rantala oli 14-vuotias, kun äiti kuoli rintasyöpään.
 Äidin kaipuu näkyy aikuisten naisten elämässä erityisesti silloin, kun he itse tulevat äideiksi. Odotus- ja vauva-aika herättävät omat mielikuvat hoivatuksi tulemisesta tai hoivatta jäämisestä.
 Väestöliiton psykologi  Lotta Heiskanen  pukee tarpeen sanoiksi:
 – Omat lapsuuden kokemukset avautuvat uudella tavalla, kun tulee vanhemmaksi. Se voi olla yllättävää ja kipeää, mutta parhaimmillaan mahdollistuvat myös korjaavat kokemukset. Kaipaus ja ikävä eivät kuitenkaan välttämättä koskaan katoa. Ne kertovat menetyksen lisäksi siitä hyvästä, mitä joskus on ollut.
 Yksi rakkaimmista kuvista, sanoo Henna Rantala. Riitta-äidistä ei ole paljon kuvia, koska hän yleensä oli se, joka otti kuvat. Henna Rantalan kotialbumi
 Vuonna 2010 yläkoulun 8-luokkalainen kapinoi murrosiän kovissa kuohuissa. Teini-Henna oli uhmakas ja teki monia tyhmyyksiä.
 – Minun annettiin äidin sairaudesta huolimatta elää nuoren elämää ja sain väitellä vastaan. Välillä toki sanottiin, että nyt Henna rauhoitut, äitisi ei jaksa taistella kanssasi.
 Teinityttö uskoi viimeiseen asti hoitojen tehoamiseen. Kesällä tilanne näytti hyvältä. Jouluna äitiä ei enää ollut.
 Pari päivää ennen kuolemaa äiti ei enää puhunut, eikä ollut läsnä. Sairaalassa hoitajat alkoivat valmistella tytärtä tulevaan.
 – Sanottiin, että tilanne on niin huono, että on aika jättää jäähyväiset. Istuin tuntikausia sängyn vieressä. Pidin kädestä kiinni ja kerroin äitille, kuinka paljon välitän ja rakastan.
 Kuoleman konkretisoituminen iski karusti. Äidittömyys pakotti itsenäistymään, mutta vaati veronsa.
 – Kipuilin ja tein kaikenlaisia typeryyksiä. Vaikea tietysti sanoa mikä johtui mistäkin, kun ajattelee koko yhtälöä: äiti kuolee ja kotiin jää pahimmassa murrosiässä oleva teinityttö isän ja neljä vuotta vanhemman veljen kanssa.
 Lauri ja Lilja viihtyvät toistensa seurassa. Lapset ovat myös samassa päiväkodissa. Henna Rantala
 Äidittömyys voi heijastua aikuisena omiin tulevaisuudensuunnitelmiin. Perhe voi jäädä kokonaan perustamatta tai toisaalta saada haluamaan itselle mahdollisimman pian omat lapset.
 – Omat menetykset ja vaikeat kokemukset voivat herättää pelkoa samojen asioiden toistumisesta, sanoo psykologi Lotta Heiskanen.
 Hän myös muistuttaa, että on monenlaisia äidittömyyden kokemuksia. Kyse voi olla kuolemasta tai siitä, että äidistä ei ole ollut sellaiseksi äidiksi, mitä olisi tarvinnut.
 Henna Rantala sai esikoisensa Liljan 20-vuotiaana. Positiivinen raskaustesti oli iloinen asia neljän vuoden seurustelun jälkeen.
 – Olen aina halunnut lapsia, äidin kuolema ei omalla kohdallani vaikuttanut siihen mitenkään, Rantala kertoo.
 Raskauden aikana suru äidin kuolemasta nousi taas iholle. Äidille olisi ollut joka päivä asiaa. Olisi pitänyt saada soittaa ja kysyä jokaisesta kehon muutoksesta ja tuntemuksesta.
 – Kyllähän puolisoni Juuso tuki. Ja iskä yritti auttaa parhaansa mukaan, mutta mitä perinteinen suomalainen mies raskauden aikaisista liitoskivuista tietäisi. Kun kysyin, miten äidin odotusajat menivät, isä vastasi, että hyvin. Siinä se.
 Äidin kanssa juostaan ja leikitään, kertoo Lilja. Kati Latva-Teikari / Yle
 Rantala on palannut hiljattain äitiyslomalta kaksivuorotyöhönsä henkilökohtaiseksi avustajaksi. Avopuoliso Juuso painaa pahimmillaan 12-tuntisia työpäiviä. Lapset ovat päiväkodissa.
 Yövalvomiset ja arjen hektisyys nostavat pintaan myös vähemmän kauniita tunteita.
 Rantala kertoo olevansa kateellinen, kun samassa elämäntilanteessa olevien kavereiden äidit ovat vahvasti arjessa tukena.
 Hän sanoo tuntevansa myös katkeruutta, kun ei voi jakaa elämäänsä äitinsä kanssa.
 – Sen kanssa on vaan elettävä, koska en saa äitiäni takaisin, ja hyväksyttävä, että katkeruuden tunne on ihan ok.
 Rantala iloitsee, että heillä on kuitenkin hänen isänsä, puolison äidin ja isäpuolen sekä hyvien ystävien muodostama turvaverkko arjessaan.
 – Onneksi on, mutta ei heistä kukaan kuitenkaan ole sama kuin oma äiti. Häneltä olisi matalin kynnys pyytää apua ja kysyä ne tyhmimmätkin kysymykset, joita ei neuvolassa edes viitsi, Rantala miettii.
 "Äiti olisi varmaan yllättynyt, että olen näin kypsä äidiksi"
 Moni suomalainen lapsiperhe kokee arjessaan yksinäisyttä ja tuen tarvetta. Psykologi Lotta Heiskanen neuvoo rohkeasti hakemaan apua.
 – Kunnilla ja järjestöillä on erilaista toimintaa ja myös ammattiapua kannattaa hakea, jos tuntuu, ettei jaksa.
 Hän korostaa, että vanhemmat tarvitsevat itsekin turvaa ja huolenpitoa, että jaksavat olla lasta varten ja lapsen turvana.
 Omaa vanhemmuutta tukee se, jos on mielikuva äidistä tai muusta tärkeästä läheisestä turvallisena ja ymmärtäväisenä. Mielikuvien tuen merkitys riippuu siitä, millainen suhde vanhempiin on tai on joskus ollut.
 – On myös perheitä, joissa lapsuusperheen ihmissuhteet ovat enemmänkin taakka kuin turva, Heiskanen sanoo.
 Psykologi rohkaisee kohtaamaan myös kielteiset tunteet. Ne kertovat usein jostakin tärkeästä, mitä kaipaamme. Menetyksiä on lupa surra.
 – Ei tarvitse yrittää lobotomialeikkausta, jolla yrittäisi päästä kokonaan eroon jostakin tunteesta. Antaa tunteiden tulla, olla ja mennä. Voi miettiä, mikä olisi myötätuntoinen ja hyväksyttävä tapa olla suhteessa vaikeaan tilanteeseen, Lotta Heiskanen neuvoo.
 Liljalle ja Laurille Riitta on mummo valokuvissa ja äidin jutusteluissa.  Henna Rantala
 Henna Rantala sanoo elävänsä hyvää aikaa ja katsovansa hyvillä mielin tulevaisuuteen.
 – Vaikka äidin kaipaus kulkee pohjavireenä mukana, elämässäni on valtavasti iloa. Saan olla tosi onnellinen, että olen saanut kaksi tervettä lasta. Ja että ympärilläni on perhe ja mahtavia läheisiä.
 Äitiyttä hän sanoo opetelleensa kantapään kautta. Ottanut vinkkejä kavereilta, ja muistellut omaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan.
 – Äiti ja isä tekivät pitkää päivää, joten menimme tarhaan veljen kanssa tosi nuorina. On jotenkin luonnollista toimia samalla tavalla. Tein myös pienestä pitäen äitin kanssa yhteisiä juttuja. Huomaan itse ottavani Liljaa samalla tavalla mukaan kaikenlaiseen tekemiseen.
 Oma äiti näkyy Laurin kasvonpiirteissä ja Liljan luonteessa. Rantalan mukaan esikoinen on avoin ja sosiaalinen, aivan kuten äiti aikoinaan.
 Millainen äiti Henna Rantala on omille lapsilleen?
 – Riittävän hyvä näille kahdelle. Yritän tehdä parhaani ja vieläkin enemmän, mutta olen sinut senkin kanssa, että välillä mennään siitä, mistä aita on matalin.
 Mitä mahtaisi Riitta-äiti ajatella tyttärestään äitinä?
 – Toivon, että äiti ajattelisi vain hyvää. Hänelle riittäisi varmasti se, että teen parhaani äitinä. Olisi varmaan myös yllättynyt, että olen näin kypsä äidiksi, vaikka olin melkoinen hulivili.
 Olohuoneessa touhuillut Lilja tupsahtaa viereen, kiertää kädet kaulalle, painaa posken poskelle ja sanoo silmät tuikkien: mun äiti.

Äiti kuoli, kun Henna Rantala oli 14-vuotias –  nyt 22-vuotiaana hänellä itsellään on poika ja tytär: "Ajattelen usein, että voi, kun äiti olisi vielä elossa"


Yhdysvallat lähettää maihinnousualuksen ja Patriot-torjuntaohjuspatteriston lentotukialuksen ja B-52-pommikoneiden tueksi Persianlahdelle.
 Maan puolustusvoimien mukaan tarkoituksena on lisätä painostusta Irania kohtaan.
 Yhdysvaltain puolustusvoimien mukaan kalustoa lähetetään lisää Iranin uhan vuoksi. Puolustusvoimat ei kuitenkaan tarkentanut, millaisesta uhasta on kyse.
 Yhdysvaltojen ja Iranin välit ovat kiristyneet presidentti  Donald Trumpin  kaudella. Reilu vuosi sitten Yhdysvallat ilmoitti vetäytyvänsä Iranin ydinsopimuksesta, ja tällä viikolla Iranin mitta näytti tulleen täyteen. Iranin presidentti  Hasan Ruhani  kertoi keskiviikkona maansa lakkaavan noudattamasta osaa vuonna 2015 solmitun ydinsopimuksen rajoitteista.
 Torstaina Euroopan suurvallat kiirehtivät kertomaan yhteislausunnossaan seisovansa yhä Iranin ydinsovun takana. Samalla ne kuitenkin paheksuivat Iranin uhkavaatimuksia.
 Lisää aiheesta:
 EU-maat kehottavat Irania pitämään kunnolla kiinni ydinsopimuksesta
 Trump määräsi pakotteita Iranin teräs- ja kaivosteollisuudelle

Persianlahdella ruuhkaa, Yhdysvallat lähettää lisää kalustoa


Summary: Pohjois-Karjalan alueella sähköttä on reilut 7 500 asiakasta, eniten Kiteellä ja Tohmajärvellä.

Pohjois-Karjalassa ukkospuuskat ovat kaataneet puita teille, kerrotaan Pohjois-Karjalan pelastuslaitokselta. Teitä on raivaamassa palomiehiä useilta paloasemilta.
 Ukkosrintama on kaatanut puita myös sähkölinjoille, jolloin linjoja on mennyt poikki. Linjoja on myös maassa. Pelastuslaitos varoittaa ihmisiä sähkölinjoille kaatuneista puista.
 Vahingontorjuntatehtävien uskotaan jatkuvan tämän illan.
 Pelastuslaitoksen mukaan hätäkeskukseen ei kannata ilmoittaa puista, jotka eivät aiheuta vaaraa.
 Pohjois-Karjalan Sähkön alueella on ilman sähköä reilut 7 500 asiakasta, eniten Kiteellä ja Tohmajärvellä.
 Ilmatieteen laitoksen mukaan varoitus rajusta ukonilmasta on annettu Pohjois- ja Etelä-Karjalan sekä Pohjois- ja Etelä-Savon alueille. Niiden yhteydessä esiintyy voimakkaita ukkospuuskia, joiden nopeus voi olla yli 15 metriä sekunnissa.
 Yle uutisoi aiemmin päivällä, että Itä-Suomessa on odotettavissa ukkoskuuroja illan aikana. Ukkoskuurojen on määrä jatkaa matkaa Kainuuta ja Pohjois-Suomea.

Ukkospuuskat kaataneet puita Pohjois-Karjalassa, tuhansia asiakkaita ilman sähköä


Summary: Kuukausia jatkuneet levottomuudet eivät hellitä Venezuelassa, jossa YK:n mukaan lähes joka neljäs kansalainen tarvitsisi välitöntä humanitaarista apua.

Venezuelan oppositiojohtaja, parlamentin puhemies  Juan Guaido  on jälleen kehottanut kannattajiaan protestoimaan kaduilla ympäri maata. Presidentti  Nicolas Maduron  turvallisuuspalvelu pidätti taannoin parlamentin varapuhemiehen  Edgar Zambranon  ja ainakin kymmentä opposition kansanedustajaa vastaan on nostettu syytteet kapinoinnista.
 – Tänä lauantaina lähdemme kaduille puolustamaan parlamenttiamme ja rohkeita kansanedustajiamme, jotka ovat tehneet kaikkensa sen kansankunnan eteen, joka pysyy liikkeessä voittaakseen vapautensa. Guaido kirjoitti Twitterissä.
 Venezuelan oppositiojohtaja, parlamentin puhemies Juan Guaido puhuu Nicolas Maduron hallitusta vastaan pidetyssä mielenosoituksessa Alfredo Sadel -aukiolla Caracasissa Venezuelassa 11. toukokuuta 2019. Rául Martínez / EPA
 Viime viikon tiistaina Venezuelan oppositio yritti syrjäyttää Maduron rauhanomaiseksi kutsumassaan kapinassa. Yritys kuitenkin epäonnistui, sillä Guaido ei onnistunut saamaan maan armeijaa taakseen.
 Tapahtuneen jälkeen Venezuelassa nähtiin väkivaltaisia yhteenottoja opposition kannattajien ja hallituksen joukkojen välillä. Satoja loukkaantui ja ainakin neljän kerrotaan kuolleen.
 Ongelmia maassa jo kuukausia
 Levottomuudet maassa ovat jatkuneet jo kuukausia. Yli 50 maata on tunnustanut Guaidon Venezualan väliaikaiseksi presidentiksi. Maat pitävät Maduron uudelleenvalintaa viime vuonna lainvastaisena.
 Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  on jättänyt kaikki vaihtoehdot avoimiksi, myös mahdollisen sotilaallisen puuttumisen maan tilanteeseen. Trumpin hallinto laajensi Venezuelaan kohdostuvia pakkotteita perjantaina.
 Presidentti Maduro on syyttänyt Yhdysvaltojen ja Venezuelan opposition yrittävän vallankaappausta maan valtavien öljyvarojen hyödyntämiseksi.
 Perjantaina Venezuela avasi jälleen maarajansa Brasilian kanssa. Raja suljettiin helmikuussa, mikä vaikeutti Guaidon pyrkimyksiä tuoda humanitaarista apua pääosin Yhdysvalloista maahan. Sen sijaan esimerkiksi Kolumbian raja on edelleen suljettuna.
 Venezuela on rämpinyt syvässä lamassa jo viisi vuotta. YK:n mukaan maasta on paennut köyhyyttä ja epävakaisia oloja jo yli 2,7 miljoonaa ihmistä. Maan 30 miljoonasta asukkaasta liki neljännes tarvitsisi maailmanjärjestön mukaan välitöntä humanitaarista apua.
 Mielenilmaus Alfredo Sadel -aukiolla Caracasissa Venezuelassa. Rául Martínez / EPA
 Lue myös:
 Turvallisuutensa puolesta pelkäävät Venezuelan oppositiopoliitikot hakeutuvat turvaan suurlähetystöihin
 Guaidó: Venezuelan opposition kakkosmies pidätettiin
 Varapresidentti Pence: Yhdysvallat langettaa sanktioita Venezuelan korkeimman oikeuden tuomareille
 Reuters: Yhdysvallat tarjoamassa Venezuelan armeijalle porkkanaa ja tuomareille keppiä

Venezuelassa Guaido kehotti kannattajiaan kaduille


Kansanedustaja  Ilkka Kanerva  (kok.) on solminut avioliiton pitkäaikaisen kumppaninsa  Elina Kiikon  kanssa lauantaina, kertoo  Ilta-Sanomat . Häissä oli Kanervan mukaan läsnä lähisukulaiset ja ystävät.
 Kanerva ja Kiikko ovat olleet yhdessä 20 vuotta. Ilta-Sanomille Kanerva kertoi, että ajatus avioliitosta alkoi itää vahvasti hänen mielessään entisen kansanedustajan ja ex-kollegan Eero Heinäluoman (SDP) häissä marraskuussa.
 – Olemme olleet yhdessä tuon ajan joten nyt oli siis sopiva aika solmia liitto, Ilkka Kanerva kommentoi Ilta Sanomille.
 Iltalehti  puolestaan kirjoittaa Elina Kiikon, nykyisin Kanervan, julkistaneen uutisen Facebookissaan.
 Ilkka Kanerva on ollut kansanedustaja vuodesta 1975, ja kansanedustajapäivinä laskettuna hän on pisimpään eduskunnassa istunut poliitikko. Hän on toiminut myös muun muassa ulko-, työ- ja liikenneministerinä sekä eduskunnan toisena varapuhemiehenä.

IS: Ilkka Kanerva ja Elina Kiikko naimisiin – pari vihittiin tänään Turussa


Summary: Syy oli studion automaatiojärjestelmässä.

Ylen TV1:n pääuutislähetyksessä kello 20.30 oli suuria teknisiä ongelmia maanantai-iltana.
 Ylen uutis- ja ajankohtaistoiminnan studio- ja kuvatuotannon päällikkö  Mika Lavonen  kertoo syyn olleen automaatiojärjestelmässä, joka meni rikki heti uutislähetyksen alussa. Lavosen mukaan syytä selvitellään paraikaa.
 Uutistuottaja  Jussi-Pekka Rantanen  kertoo, että tällaiset ongelmat ovat erittäin harvinaisia.
 – Tilanne tuli tekijöille täysin yllättäen niin ohjaamossa kuin studion puolella. Varajärjestelmätkään eivät toimineet, joten paljoa ei ollut tehtävissä.
 Vaikka kyse oli puhtaasti teknisestä ongelmasta, Rantanen pahoittelee tilannetta katsojille.
 – Onneksi kuvayhteys Lontooseen toimi, ja meteorologin kartatkin saatiin lopussa kuviin.

Tekniset ongelmat piinasivat Ylen pääuutislähetystä TV1:ssä – myös varajärjestelmä petti


Summary: Suomessakin toimii useita sosiaalisen median ryhmiä, joiden jäsenet jakavat päivittäin toisilleen valeuutisia.

Yllätyitkö?  kysyy eräässä Facebook-ryhmässä toukokuussa julkaistu teksti.
 Täysin yleiseurooppalainen kuvio. Tätä on ”otan rahat ja juoksen” -politiikka. Rivikansalainen: Federalistisen EU:n satraapit lakeijoineen vievät sinua kuin litran mittaa. #SinäMaksat
 Julkaisun linkki johtaa verkossa ilmestyvän Nykysuomi-julkaisun artikkeliin, jossa väitetään Ruotsin veronmaksajien maksavan moninkertaisia vuokria siirtolaisille. Julkaisu tarjoaa lukijoilleen valtamediasta poikkeavia näkökulmia.
 Artikkeli löytyy Facebook-ryhmästä, jossa jaetaan päivittäin propagandaksi ja valheelliseksi tiedoksi laskettavia uutisia. Ryhmä on saksankielinen, mutta samanlaisia ryhmiä on kaikkialla Euroopassa, myös Suomessa.
 EU on varoittanut  toistuvasti valeuutisten ja niin kutsuttujen disinformaatiokampanjoiden, eli ohjatun valheellisen tiedon levittämisen, mahdollisuudesta toukokuun lopun EU-vaalien alla. Joulukuussa 2018 julkaisemassaan  toimintasuunnitelmassa  EU nimesi Venäjän valtiolliseksi toimijaksi, jolta on odotettavissa vaikutusyrityksiä EU-vaaleissa.
 Yle Uutiset on selvittänyt osana kansainvälistä toimittajaryhmää, ketkä henkilöt ja mitkä ryhmät ovat erityisen aktiivisia levittämään valeuutisia.
 Pyrimme selvittämään, onko EU:n varoituksille Venäjän hallituksen ja hallitusta myötäilevien medioiden ohjailemasta disinformaatiosta katetta. Selvityksessä halutaan katsoa, kuinka järjestäytynyttä venäläismielisten ryhmien viestintä on.
 Toimittajaryhmä on tähän mennessä tarkastellut valeuutisia levittäviä henkilöitä Suomessa, Saksassa, Tanskassa ja Liettuassa. Monet näissä maissa näkyvistä valeuutisverkostoihin liittyvistä ilmiöistä pätevät kuitenkin myös muihin EU-maihin.
 Näin tämä selvitys tehtiin Selvitystä varten on haastateltu 15 disinformaatioasiantuntijaa kuudesta eri EU-maasta Haastatellut asiantuntijat ovat tutkijoita, toimittajia, faktantarkistajia, ministeriöiden työntekijöitä, sosiaalisen median yhtiöiden edustajia ja aktivisteja Tutkimus keskittyi neljään EU-maahan, mutta Ylen haastattelemat asiantuntijat uskovat, että jutussa kuvaillut disinformaation levitystavat ovat yleisiä myös muualla Euroopassa Yle tavoitteli kaikkia jutussa mainittuja valeuutisten levittäjiä kommenttia varten ennen artikkelin julkaisua Valheellista tietoa levittävien verkostojen tarkkailu jatkuu EU-vaaleihin asti ja niiden jälkeen.
 Ylen ja muiden eurooppalaismedioiden selvityksen mukaan niin vaaleihin liittyvät vaikutusyritykset kuin myös Venäjään kytkeytyvien henkilöiden verkostot näyttäytyvät kuitenkin toistaiseksi hyvin rajallisina.
 Sosiaalisen median alustoilta kuten Facebookista löytyvät ryhmät toimivat eri maissa lähinnä pienen piirin keskustelupalstoina, joissa on kevään aikana ylistetty Lontoossa pidätettyä  Julian Assangea  ja levitetty salaliittoteorioita Pariisin Notre Dame -katedraalin palon syistä.
 Ryhmien ja niitä ylläpitävien henkilöiden tarkastelu auttaa kuitenkin ymmärtämään, mistä niiden jäsenten motivaatio valheellisen tiedon levittämiseen kumpuaa. Disinformaatiota ei levitetä pelkästään vaalien alla, vaan siitä on tullut  pysyvä osa yhteiskuntia  ympäri maailmaa.
 Viime vuoden toukokuussa EU-johtajat tivasivat Facebookin perustajalta Mark Zuckerbergilta Brysselissä, miten yhtiö aikoo suitsia valeuutisten levittämistä. STEPHANIE LECOCQ / EPA
 Valeuutisten levittäjiin mahtuu niin kansalaisaktivisteja, Venäjä-ystävyysseurojen aktiiveja kuin tutkijoita ja poliitikkoja. Jotkut heistä ovat vakuuttuneita siitä, että heidän maidensa suuret mediatalot valehtelevat ja että valtavirtauutisointia on täydennettävä vaihtoehtoisella tiedolla.
 Toiset taas tavoittelevat väärän tiedon levittämisellä itselleen lisää valtaa ja esimerkiksi ääniä vaaleissa. Jotkut harvat saavat siitä jopa palkkaa.
 Tässä jutussa on julkaistu vain sellaisten henkilöiden nimiä, jotka todistettavasti ja usein levittävät valheelliseksi määriteltäviä uutisia sekä julkaisuja netissä tai jotka esiintyvät venäläismedioissa kertomassa tai vahvistamassa valheellista tietoa.
 Tutkimusta varten listattiin yli sadan henkilön tilit sosiaalisessa mediassa, joita toimittajat tarkkailivat neljän kuukauden ajan.
 Tutkimuksen edetessä hahmottui pieni verkosto, jossa tärkeimmät toimijat tuntevat toisensa henkilökohtaisesti. Selvityksessä käytettiin hyväksi myös avoimen lähdekoodin työkaluja, kuten Crowdtanglea. Niillä on mahdollista tutkia, missä uutisjuttuja on jaettu.
 Kohti eurovaaleja! Stephanie Lecoqo / EPA Eurovaalien varsinainen vaalipäivä on Suomessa sunnuntai 26. toukokuuta. Nämä jutut avaavat Euroopan parlamentin toimintaa ja tulevia vaaleja. Tilaa Ylen kirjeenvaihtajien viikottainen Eurooppa-uutiskirje tästä Löydä ehdokkaasi eurovaaleissa vaalikoneen avulla Voiko EU romahtaa? Onko Saksan ja Ranskan valta-asema uhattuna? Petri Raivio vastasi yleisön kysymyksiin EU-vaalien lähestyessä Pimeyden ytimessä – Ylen erikoisartikkeli kertoo, miksi hyljeksitystä Euroopan parlamentista pitäisi puhua paljon enemmän kuin siitä puhutaan Näin ääriryhmien vaalivoitto voi vaikuttaa EU-parlamentin työhön
 Suomen “trolliarmeijaan” mahtuu myös ammattilaisia
 PUTIN-SETÄ ON TOSI VIHAINEN! Trolliarmeija on vaikuttanut vain 241 miljoonaan eurooppalaiseen.
 Ainakin 200 miljoona eurooppalaista on jäänyt vaikuttamatta! Jos trolliarmeija ei täytä vaikuttamis- ja disinformoimistavoitteitaan, jäävät vuoden 2019 bonukset saamatta!
 Julkaisu on peräisin yhdestä Ylen tarkastelemista ryhmistä. Suomessa toimii useita pienempiä Facebook-ryhmiä, joissa jaetaan melkein päivittäin valheellisia uutisia. Ryhmien jäsenet tyypillisesti seuraavat keskustelua maahanmuuttopolitiikasta ja ilmastonmuutoksesta.
 Ryhmissä julkaistaan vastuullisia periaatteita noudattavien medioiden artikkeleita, mutta tarvittaessa lähteeksi kelpaavat sellaisetkin jutut, joissa ei ole minkäänlaista totuudellista perustaa. Niiden väittämät ovat siis vääristeltyjä ja tekaistuja, minkä takia niitä kutsutaan disinformaatioksi.
 Disinformaation piiriin voidaan lukea meemejä eli tekstin ja kuvan avulla toteutettuja satiirisia julkaisuja, totuudesta vain osittain kiinni pitäviä blogikirjoituksia tai niin kutsuttuja “deep fake” eli monikerroksisesti valheellisia videoita, siis useista kuvista ja ääninauhoista aidon näköisiksi leikattuja puheita ja esiintymisiä.
 Yhteistä kaikelle  disinformaatiolle  on, että se on vääristeltyä tietoa, jonka levittäjä pyrkii vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen.
 Misinformaatiota puolestaan on puutteellisen tai väärän tieton antamista epähuomiossa, ilman tietoista harhaan johtamista.
 Valeuutis- ja propagandasivustoilla on muutamien satojen tai tuhansien jäsenten vahvuisissa ryhmäkeskusteluissa tärkeä rooli. Journalismia tutkivan Reuters-instituutin mukaan vastamedioiden julkaisemat  jutut yltävät samoihin jakolukuihin  sosiaalisessa mediassa kuin laatumedian uutisjutut. Se johtuu siitä, että pieneltäkin sivulta uutinen voi seuraavaksi levitä kymmenien tuhansien ihmisten suljettuihin Facebook-ryhmiin.
 Näissä suomalaisryhmissä keskustellaan myös erittäin paljon ulkopolitiikasta. Viime viikkoina ryhmissä ovat puhuttaneet etenkin  Ranskan keltaliivien mielenosoitukset  ja  Venezuelan poliittinen kriisi.
 Keltaliivien mielenosoitukset Ranskassa ovat
puhuttaneet myös Suomessa. Ian Langsdon / EPA
 Valeuutisia ja totuutta vääristäviä artikkeleita jaetaan suomeksi esimerkiksi  Avoin tilannehuone - kadonneen totuuden metsästäjät -ryhmässä , johon kuuluu hieman yli 4 200 ihmistä. Suomi ensin! -foorumiin kuuluu reilut 3 000 jäsentä,  Emme halua sotaa Venäjän kanssa, vaan rauhaa!  yli 900,  Venäjän trolliarmeija (sensuroimaton)  -ryhmään puolestaan 362 henkilöä. Monet ryhmien jäsenistä ovat jäseniä useammassa yllä mainituista ryhmistä.
 Yksi esimerkki melkein kaikkiin yllä mainittuihin ryhmiin jaetusta valeuutisesta on  tämä Vastavalkea-nettilehden juttu , joka käsitteli Yhdysvaltain “vuodettua suunnitelmaa Venezuelan kaatamiseksi”. Vastavalkea mainitsee lähteikseen libanonilaisen vastamedian Voltairenetin sekä englanninkielisen Off-Guardianin, joka on  StopFake-faktantarkistussivuston  mukaan yksi Venäjän hallituksen englanninkielisistä propagandasivustoista.
 Venäjän trolliarmeija  on Venäjän presidentin  Vladimir Putinin  linjaa myötäilevän suomalaisryhmän itseironinen nimitys. Osa trolliarmeijan Facebook-ryhmän kuvauksesta kuuluu:
 “Venäjän trolliarmeija syntyi vastareaktiona älyllisesti hyvin heppoiselle uutisoinnille ja rehellisesti sanottuna, naurettavilla väitteillä. On varmasti totta, että Venäjä käy informaatiosotaa ihan samoin kuin kaiketi käy jokainen maa maailmassa nykypäivänä. Mutta yksittäisten ihmisten leimaaminen media taholta vieraan valtion maksamiksi trolleiksi on yksinkertaisesti hirmuinen ylilyönti ja loukkaa kansalaisten sananvapautta. “
 Keskusteluita pyörittää vielä pienempi ydinjoukko. Venäjän trolliarmeija (sensuroimaton) -ryhmän ylläpitäjä  Daria Skippari-Smirnov  on yksi heistä.
 Suomalaisillakin, kuten kenellä tahansa, on oikeus valita itse mitä lukee.  Venäjän trolliarmeija (sensuroimaton) -ryhmän ylläpitäjä Daria Skippari-Smirnov
 Skippari-Smirnov tuntee esimerkiksi Venäjällä vaikuttavan suomalaisen  Johan Bäckmanin . Kaksikko matkusti yhdessä seitsemän muun suomalaisen kanssa Itä-Ukrainaan maaliskuussa 2018.
 – Mielestäni suomalaisillakin, kuten kenellä tahansa, on oikeus valita itse mitä lukee ja mitä uutisia seuraa, Skippari-Smirnov kommentoi Ylelle.
 Suomessa ja muualla Euroopassa on myös koko joukko aivan tavallisia ihmisiä, jotka jakavat usein ja useissa ryhmissä valeuutisia, joko tietämättömyyttään tai tarkoitushakuisesti.
 Aktivistit vaihtoehtoisen maailmankuvan asialla
 Yksi valheellisia uutisia levittävä yksityishenkilö on tamperelainen  Risto Koivula . Hän oli myös ehdolla vuoden 2015 eurovaaleissa Suomen Työväenpuolueen (STP) ehdokkaana.
 Koivula on eläkkeelle jäänyt rakennusstatiikan tutkija, joka viettää omien sanojensa mukaan “paljon aikaa päivittäin” lukemalla ryhmien juttuja ja jakamalla omia julkaisuja. Koivulan Facebook-profiilikuvassa näkyy parraton mies Pikku Kakkonen -paita päällä.
 – Ryhmistä saan usein ensin tietää jostakin asiasta. Siellä jaetaan kiinnostavaa tietoa, Koivula kertoo Ylelle.
 – Kyllähän siellä on kaikenlaisia asenteita, mutta perättömiä juttuja en ole juuri nähnyt. Tai jos olen nähnyt, niin olen siitä huomauttanut.
 Samalla Koivula sanoo, että kommentoi mieluiten tiedeaiheita, joista hänellä on asiantuntemusta. Ulkopolitiikkaa hän tuntee henkilökohtaisesti huonommin, vaikka hän jakaa paljon maailmanpolitiikkaa käsitteleviä juttuja.
 Perättömiä juttuja en ole juuri nähnyt.  Tamperelainen eläkeläinen Risto Koivula
 Kun Koivula jakaa liki 20 uutista omalla Facebook-sivullaan ja eri Facebook-ryhmiin, niistä valtaosa käsittelee kuitenkin juuri ulkopolitiikkaa. Hän kertoo luottavansa ryhmien sisältöön myös siksi, että hän tuntee niissä vaikuttavia ihmisiä henkilökohtaisesti.
 – Siellä on sellaisia, jotka ovat muodostuneet kavereiksi. Heidän kauttaan tiedän lähteiden luotettavuuden aika tarkkaan, Koivula sanoo.
 “Kavereilla” Koivula viittaa Bäckmaniin ja Skippari-Smirnoviin. Bäckmanin Koivula on tavannut kuluvana vuonna henkilökohtaisesti kahdesti.
 Tamperelainen Koivula itse käyttää lähteinään suomalaisten vastamedioiden lisäksi paljon kansainvälisiä vastamedioita, sellaisia kuin Rambler.ru, Southfront, ja mediajätti Russia Today.
 Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov vieraili marraskuussa Russia Todayn Pariisin toimituksessa. AOP
 EU:n ulkosuhdehallinnon  EUvsDisinfo-tutkimusryhmä paljasti  huhtikuussa, että Southfront toimii Venäjältä, vaikka sivusto haluaa antaa itsestään yhdysvaltalaisen vaikutelman.
 Russia Today, Sputnik ja Ruptly ovat suuria eri kielillä toimivia Venäjän valtion rahoittamia mediataloja. Suurimman osan niiden aineistosta voi tulkita sellaiseksi, että niissä pyritään journalistiseen totuuteen. Venäläismediat pyrkivät kuitenkin uutisoimaan ennen kaikkea tunteita herättävistä, polarisoivista aiheista.
 Venäläisten mediatalojen toiminta  jäljittelee länsimaista propagandaa  kylmän sodan ajalta. Tuolloin Itäblokin maiden asukkaille kerrottiin ennen kaikkea siitä, mikä oli pielessä heidän yhteiskunnissaan. Tunnetuimpia länsipropagandaa lähettäneitä radioita olivat esimerkiksi Voice of America ja Radio Liberty.
 Ulkomailla toimivat venäläiset valtionmediat jäljittelevät kylmän sodan aikaista länsimaista propagandaa kertomalla ennen kaikkea yhteiskunnan epäkohdista. CHRISTOPHE PETIT TESSON / EPA
 Vanhaa propagandaa jäljittelevät myös pienemmät sivustot, joiden sisältö ja rahoitus  ovat peräisin Venäjältä.
 Esimerkiksi 1 800 hengen  Venäjän trolliarmeija -ryhmään  jaettiin vappuna video amerikkalaiselta Soapbox-sivulta. Jakoteksti kuului:  “Nuo Oikeamieliset Hyvyyden Soturit asialla taas, tällä kertaa Venezuelassa, siellä on öljyä, yllätys!”
 “ Guaidón  ovat tunnustaneet presidentiksi  Trump , Kanada ja ryhmä oikeistolaisia Latinalaisen Amerikan maita” , ohjelman juontaja sanoo videolla.  “Mitä Venezuelassa tapahtuu, on vallankaappaus demokraattisesti valittua johtajaa  Nicolas Maduroa  vastaan.”
 Venezuelan oppositiojohtajaa Juan Guaidóta  tukee kuitenkin myös EU  ja sen mukana Suomi. Maduron voittoa vuoden 2018 presidentinvaaleissa taas  useat maat pitävät peukaloituna.
 Yhdysvaltalaisen  Alliance for Securing Democracy -projektin mukaan  Soapboxia rahoittaa suoraan Venäjän valtiollinen media.
 Venezuelan levottomuudet tarjoavat mahdollisuuksia monenlaisiin tulkintoihin. Miguel Gutierrez / EPA
 Suomalaisryhmillä vastineet muualla Euroopassa
 Tamperelaisen Koivulan kanssa samoja lähteitä käyttää myös stuttgartilainen  Elena Schulz .
 3. toukokuuta hän jakaa seinällään toisen käyttäjän karttakuvan, jonka alla lukee:
 Puolan Masuurien asukkaat kertovat suurista armeijaosastoista, jotka ovat matkalla kohti venäläistä Kaliningradia ja Suwalki-aukkoa.
 Siviileiltä on liikkuminen alueella kielletty.
 Aikooko Nato nyt Krimin miehityksen vastaiskuna miehittää Kaliningradin enklaavin? Pohjois-Puolan asukkaat odottavat Naton hyökkäystä Venäjälle.
 Schulz on yksi aktiivisimpia saksalaisia valeuutisaktivisteja. Hän ylläpitää muun muassa yhtä suurimmista suljetuista ryhmistä nimeltä  Putinistit - Vladimir Vladimirovits Putinin ystävät , johon kuuluu liki 25 000 jäsentä. Tässäkin ryhmässä jaetaan vastuullisten medioiden uutisten rinnalla juttuja, jotka on julkaistu pienissä valeuutismedioissa ja vastamedioissa.
 Schulz kertoo omilla nettisivuillaan opiskelleensa sekä Venäjällä ja Saksassa. Hän on erikoistunut perheterapiaan sekä masennuksen, stressin ja traumojen hoitoon. Hänen Facebook-profiilikuviensa alle on jätetty kommentteja, joissa häntä kehutaan “Saksan kauneimmaksi venäläisnaiseksi”.
 Venäjä on suuri ja hieno maa, joka edistää rauhaa ja ystävyyttä.  saksalainen valeuutisaktivisti Elena Schulz
 Myös Schulz julkaisee useita kirjoituksia päivässä, niin omalla Facebook-seinällään kuin kymmenien tuhansien ihmisten vahvuisissa Facebook-ryhmissä. Schulzilla on yli 2 400 seuraajaa, joille hän tarjoilee päivittäin synkkää maailmankuvaa: sisältä mädästä läntisestä yhteiskunnasta, Venäjää vastaan varustautuvasta Itä-Euroopasta, kansalaisille lankeavista hiilidioksidiveroista.
 –Aktivoiduin vuoden 2014 tapahtumien jälkeen. Venäjä on suuri ja hieno maa, joka edistää rauhaa ja ystävyyttä, mutta Yhdysvallat kertoo meistä valheita, Schulz kertoo puhelimessa.
 Schulz jakoi vähän aikaa sitten myös toisen valheellista tietoa levittävän käyttäjän julkaisun. Saksalainen kilpauimari  Marco Henrichs  asuu ja harjoittelee Penzassa Venäjällä. Vapaa-ajallaan Henrichs viettää aikaa sosiaalisessa mediassa ja jakaa säännöllisesti valeuutisia.
 Saksalaiset ja venäläiset Henrichsiä haastatelleet viestimet kuvailevat häntä maiden välisen ystävyyden ja rauhan lähettilääksi. Viimeksi helmikuussa  Henrichs piti puheen  Bautznerin paikallisen rauhanpalkinnon jakotilaisuudessa, jossa hän nimitti Saksan mediakenttää “sensuroiduksi ja Nato-mieliseksi”.
 Venäläismediat ovat myös haastatelleet Henrichsiä doping-kysymyksissä muun muassa talvella 2018, kun Kansainvälinen olympiakomitea  päätti sulkea Venäjän Etelä-Korean talviolympialaisista.   Sputnikille hän kommentoi , että läntisten medioiden mukaan “joko venäläiset käyttävät dopingia tai sitten Putin on peukaloinut vaaleja jossakin päin maailmaa”, viitaten lännen “vallitsevaan” venäjävastaiseen asenteeseen.
 Russia Todayn haastattelussa  Marco Henrichs sanoi, että dopingia on olemassa kaikkialla, myös Saksassa – ja että doping-syytöksiä käytetään “huonon kuvan luomiseksi venäläisistä.”
 Yle tavoitteli Henrichsiä kommenttia varten sähköpostitse, mutta ei saanut häneltä vastausta.
 Koivulan, Schulzin ja Henrichsin kaltaisia henkilöitä nimitetään disinformaatiota käsittelevässä  tutkimuksessa  joskus  “hyödyllisiksi hölmöiksi” (eng. useful idiots ) siksi, että heidän toimintansa hyödyttää suurempia toimijoita ilman, että ne joutuvat kantamaan vastuuta yksittäisten aktivistien toiminnasta tai maksamaan siitä.
 Valheellista tietoa levittävillä henkilöillä on hyvin erilaiset taustat. Tavalliset kansalaisaktivistit pyrkivät korjaamaan omasta mielestään vääristynyttä uutisointia tai yksinkertaisesti edistämään jonkin poliittisen mielipiteen leviämistä.
 Samaan aikaan esimerkiksi paikallis- ja kansallisen tason poliitikot jakavat valeuutisia uusien kannattajien ja äänestäjien toivossa. Heille valeuutisten jakaminen liittyy myös vallantavoitteluun.
 Disinformaatiota tuotetaan Donetskissa ja Moskovassa
 Nyt jyrähtää!
 Saimme siis neuvottelut päätökseen ja totta se on, MV-Lehden päätoimittajan vastuu on siirtynyt harteilleni.
 Huhtikuun 2019 eduskuntavaalien jälkeen rasistisesta, maahanmuuttovastaisesta ja islamofobisesta kirjoittelusta tunnetun MV-julkaisun johto vaihtui. Lehden perustanut ja sitä johtanut  Ilja Janitskin  siirtyi sivuun, ja lehden päätoimittajaksi ilmoittautui Itä-Ukrainassa asuva  Janus Putkonen .
 Ilja Janitskin perustama MV-lehti on ollut suosittu lähde valeuutisia levittävissä ryhmissä. Kuva Helsingin käräoikeudesta kesäkuulta 2018. Jarno Kuusinen / AOP
 MV-lehti julkaisee myös totuudenmukaisia juttuja, ja se luokitellaan usein vastamediaksi. Lehti toimii kuitenkin yhtenä suomalaisten valeuutisia levittävien ryhmien tärkeimpänä lähteenä. Janitskin sai yhdessä  Johan Bäckmanin  ja MV-lehdessä toimineen naisen kanssa tuomiot Helsingin käräjäoikeudessa vuonna 2018 lehden levittämästä vihapuheesta.
 Kirjoittajat syyllistyivät oikeuden mukaan muun muassa kiihottamiseen kansanryhmää vastaan ja Ylen toimittajan vainoamiseen. Tuomio ei ole vielä lainvoimainen.
 Putkosen päätoimittajuus MV-lehdessä on merkittävää siksi, että hän jakaa omissa Facebook-profiileissaan ja alias-nimellään  Ivan Putkov  toistuvasti valheellisia uutisia – sekä suomalaisista että venäläisistä lähteistä. Putkonen  on asetettu Ukrainan pakotelistalle.
 Itä-Ukrainan Donetskissa ja Luhanskissa on toiminut omat separatistiliikkeet vuodesta 2014, jotka väittävät hallitustensa olevan demokraattisesti valittuja. EU ei ole tunnustanut alueiden itsenäisyyttä.
 Putkonen ei ole kuka tahansa aktivisti, vaan ammattiviestijä ja pitkän linjan vastamedia-aktiivi. Hän on muun muassa johtanut Donetskissa sijaitsevaa  DONi-nimistä propagandatoimistoa , jonka kautta hän julkaisi Itä-Ukrainan tilanteesta kertovaa disinformaatiota. Sitä ennen hän perusti Suomeen itseään laatumedian haastajaksi kuvanneen verkkomedia.org-sivuston.
 Putkonen vetää myös “uuden” MV-julkaisun ympärille keskittyvää  keskusteluryhmää Facebookissa.  Ryhmässä on 730 jäsentä, ja siinäkin jaetaan tuon tuosta disinformaatiota.
 Putkonen, Bäckman sekä  Jon Hellevig  ja  Jarmo Ekman  asetettiin Ukrainan pakotelistalle sen jälkeen, kun nelikko oli  esiintynyt Venäjän valtiollisissa medioissa  Suomen Itä-Ukrainan Donetskiin ja Luhanskiin lähettäminä kansainvälisinä vaalitarkkailijoina marraskuussa 2018, vaikka EU ja Suomi eivät tunnustaneet vaalien laillisuutta.
 “Kohudosenttina” tunnettu Bäckman  on venäläismedioissa yksi näkyvimpiä ja vaikutusvaltaisimpia suomalaisia. Bäckmanilla on oikeussosiologian dosentuuri Helsingin yliopistossa sekä kriminologian dosentuurit Turun ja Itä-Suomen yliopistoissa.
 Kärjekkäistä näkemyksistään tunnettu Johan Bäckman esiintyy usein venäläismediassa. Jarno Kuusinen / AOP
 Jarmo Ekman on muita mainittuja vaikuttajia nuorempi, 36-vuotias. Hän on 2 800 jäsenen vahvuisen  ME KANSA - Kansanliike  Facebook-ryhmän ylläpitäjä. Ekman on myös toiminut DONi News Agency -propagandatoimistossa ja ollut eduskuntavaaliehdokkaana vähän tunnetussa Kristallipuolueessa.
 Yle tavoitteli Johan Bäckmania, Janus Putkosta ja Jarmo Ekmania kommentteja varten, mutta he eivät vastanneet tämän jutun julkaisuun mennessä Ylen sähköpostitse esittämiin kysymyksiin.
 Kyberhyökkäys ja valeuutiset peräisin samasta osoitteesta
 Joskus harvoin disinformaatio ei jää pelkäksi suljetuissa ryhmissä tapahtuvaksi ajatuksenvaihdoksi.
 Torstaina 13. huhtikuuta 2019 Liettuassa alkoi huolellisesti valmisteltu disinformaatiokampanja, jossa liettuaksi ja englanniksi valmisteltu  video  ladattiin videotoistopalvelu YouTubeen. Video käsitteli Liettuan puolustusministeriä  Raminudas Karoblista  ja väitti, että tämä on syyllistynyt lahjontaan ja korruptioon.
 Samana päivänä useat Liettuan parlamentin jäsenet saivat sähköpostin, jossa väitettiin Karobliksen ottaneen vastaan 586 000 dollarin lahjuksen. Valeuutinen lähetettiin myös useille medioille, ja muun muassa paikallisen uutissivun  Kas vyksta Kaune  ja englanninkielisen  Baltic Timesin  sivut hakkeroitiin ja uutinen julkaistiin niillä osana disinformaatiokampanjaa.
 Uudemmat hyökkäykset vaikuttavat olevan yhden ja saman ryhmän käsialaa.  Liettuan varapuolustusministeri Edvinas Kerza
 Liettuassa poliitikkoihin liittyvät valeuutiset ovat olleet keväällä 2019 erityisen näkyviä. Maaliskuun alussa maassa järjestettiin paikallisvaalit ja 12. toukokuuta presidentinvaalit. Toukokuun lopussa ovat luvassa vielä EU-vaalit.
 Liettualaisviranomaisten selvityksen mukaan huhtikuun disinformaatiokampanja sai alkunsa Venäjältä.
 – Sen kaltaisia hyökkäyksiä on tehty ennenkin siinä mielessä, että informaatiovaikuttamiseen pyrkiviä viestejä levitettiin samalla, kun jokin instituutio joutui kyberhyökkäyksen kohteeksi, Liettuan varapuolustusministeri  Edvinas Kerza  kertoo.
 Ennen hyökkäykset vaikuttivat Kerzan mukaan vähemmän suunnitelluilta. Niissä levitetyt liettuankieliset käännökset olivat tökeröitä ja kuvat selvästi muokattuja.
 Nyt on toisin.
 – Uudemmat hyökkäykset vaikuttavat olevan yhden ja saman ryhmän käsialaa. Taustalla on selkeästi erikoistuneita ammattilaisia, kuten hakkereita, ammattikääntäjiä ja media-asiantuntijoita, Kerza kuvailee.
 Liettuan varapuolustusministerin Edvinas Kerzanin mukaan maahan kohdistuvat vaikutuskampanjat muuttavat koko ajan muotoaan.   Liettuan puolustusministeriö
 Liettuan väestöstä arviolta 5,8 prosenttia on  etnisiä venäläisiä,  joille venäjämieliset johtajat ja venäjänkieliset viestimet  kohdistavat omia disinformaatiokampanjoita.
 – Olemme valmiudessa kellon ympäri. Ainoa asia, johon voimme varautua on se, että nämä hyökkäykset muuttavat koko ajan muotoaan, Edvinas Kerza sanoo.
 Samalla tavalla kuin Suomessa ja Saksassa, valeuutisia levitetään Liettuassa pienissä ryhmissä, jotka ammentavat nationalismista ja maahanmuutto- ja EU-vastaisuudesta.
 Ryhmissä nimeltä Meidän Liettuamme puolesta ja  Parhaat propagandavirheet  keskustellaan rokotusvastaisuudesta, maastamuutosta, turvallisuudesta ja korruptiosta. Niissä leviävät samat valheet kuin muuallakin koskien Notre Damen paloa, keltaliivien mielenosoituksia ja Venezuelaa.
 Notren Damen palon aikana Facebook-ryhmissä levisi esimerkiksi video, jossa näkyi katedraalin toisessa tornissa kävelevä henkilö.  Videon jakoteksteissä annettiin ymmärtää,  että videon henkilö kuuluisi Ranskan keltaliivimielenosoittajiin. Todellisuudessa videolla näkynyt henkilö oli palokunnan jäsen.
 Huhtikuussa levisi erityisen paljon valeuutisia pariisilaisen Notre Dame -katedraalin palosta. Valeuutisissa väitettiin Ranskan keltaliivimielenosoittajien olleen palon takana, vaikka todellisuudessa palo sai tiettävästi alkunsa oikosulusta. YOAN VALAT / EPA
 Mitä tapahtuu, kun faktat ja totuus häivytetään?
 Disinformaatio ei ole Euroopassa suuren mittaluokan ongelma – vielä.
 Disinformaatiokampanjat ovat kuitenkin muuttuneet yhä  näkyvämmiksi ja hienostuneemmiksi.  Valeuutiset ja kohdennetut disinformaatiokampanjat ovat olleet esillä esimerkiksi Brexit-äänestyksessä ja  Ruotsin vuoden 2018 vaalien aikana.
 Venäjä ei ole enää pitkään aikaan ollut ainoa valtio, joka osaa hyödyntää disinformaatiota. Muun muassa Iran, Kiina, Venezuela ja Intia  ovat onnistuneet valjastamaan  netin vaikutuskanavat käyttöönsä.
 Valeuutiset puhuttavat ennen kaikkea siksi, että ne ravisuttavat länsimaisten demokratioiden peruspilareita, siis fakta- ja argumenttipohjaisia yhteiskuntia. Disinformaatio  ei ole sen tuottajiin rajoittuva ongelma , vaan se vaikuttaa sitä levittäviin alustoihin, siitä raportoiviin toimittajiin ja sitä kuluttaviin yleisöihin.
 Kun faktojen merkitys häviää, tulee demokratiakin tiensä päähän, uskoo saksalaisella Correctiv-faktantarkistussivustolla työskentelevä  Tania Röttger .
 – Ihmisten pitää voida saada oikeaksi todettua tietoa, jonka pohjalta he voivat sitten muodostaa poliittisen mielipiteensä. Faktantarkistustyö tähtää siihen, että tähän on aito mahdollisuus, Röttger kuvailee.
 Sosiaalisen median avoimien ja suljettujen ryhmien rinnalla esimerkiksi  bottitilien levittämät valeuutiset  ovat osa disinformaatiokampanjoiden toteutusta.
 Tania Röttger työskentelee saksalaisella Correctiv-faktantarkistussivustolla. Anna Saraste / Yle
 Uusimpina mukaan ovat tulleet niin kutsutut deep fake -videot.
 Facebookin saksalainen tiedottaja  Anne Laumen  kertoo Ylelle, että Facebook poistaa päivittäin jo miljoona valetiliä eri puolilla maailmaa.
 – Valeuutiset ovat huono asia ihmisille ja huono asia Facebookille. Meillä kaikilla on vastuumme kannettavana, kun halutaan estää valheellisen tiedon leviämistä, Laumen kommentoi.
 Facebook joutui erityisen paineen alle niin kutsutussa  Cambridge Analytica -skandaalissa , jonka takia yhtiö on alkanut vuodesta 2018 alkaen seurata aiempaa tarkemmin valheellisen tiedon leviämistä Facebookissa.
 Valeuutiset ovat huono asia ihmisille ja huono asia Facebookille.  Facebookin tiedottaja Anne Laumen
 Röttgerin mukaan parasta mitä jokainen voi tehdä on miettiä kahdesti, mitä netissä jakaa.
 – Kaikista jakamistaan jutuista pitää lukea enemmän kuin pelkän otsikon verran. Jos jokin uutinen tuntuu liian uskomattomalta ollakseen totta, se on hyvin todennäköisesti tekaistu, Röttger muistuttaa.
 Tutkimusryhmän löydökset julkaistaan tällä viikolla yhteistyössä Politico-lehden, Correctiv.org-sivuston, The Insider -verkkosivun sekä proCausa-portaalin kanssa.
 Kirjoittajat:
 Roman Dobrokhotov  on Venäjällä toimivan faktantarkistussivuston The Insiderin perustaja ja päätoimittaja. Vuonna 2018 hän sai Eurooppa-neuvoston Democracy Innovation Award -palkinnon sivun julkaisemista tutkivista reportaaseista.
 Anne Sofie Hoffmann Schrøder  on tanskalainen vapaa toimittaja, joka työskentelee Tanskan yleisradioyhtiölle ja Deutsche Wellelle. Hän raportoi disinformaatiosta, eurooppalaisista aiheista ja Latinalaisesta Amerikasta.
 Anna Saraste  on Ylen Berliinin-toimittaja. Disinformaation lisäksi hän on erikoistunut seuraamaan Saksaa ja tiedustelulakeihin liittyviä aiheita.
 Tämä artikkeli on toteutettu Robert Bosch -säätiön ja n-ost-verkoston  Reporters in the field -apurahalla  sekä  Journalismfund.eu-tutkimusapurahalla.

EU pelkää disinformaatiota Venäjältä eurovaalien alla – Ylen selvityksen mukaan valeuutisia jaetaan lähinnä aktivistien suljetuissa keskusteluryhmissä


Summary: Poliisin mukaan tapaamispaikan olosuhteet vaikuttivat siihen, että isä pääsi puukottamaan entistä puolisoaan ja lapsiaan suunnitellun tapaamisen päätteeksi.

Poliisi on päättänyt aloittaa rikostutkinnan lastensuojelun toiminnasta Haagan puukotustapauksessa. Poliisi katsoo, että tapaamispaikan olosuhteet vaikuttivat siihen, että isä pääsi puukottamaan entistä puolisoaan ja lapsiaan suunnitellun tapaamisen päätteeksi maaliskuussa.

Poliisi aloittaa rikostutkinnan lastensuojelun toiminnasta Haagan puukotustapauksessa


Summary: Kolmeen sukupolveen ulottuva tutkimus pyrkii selvittämään isovanhempien elintapojen vaikutusta jälkeläisten elämään.

Alun perin vuonna 1980 käynnistyneessä  Laseri-tutkimuksessa  haluttiin selvittää, minkälaiset ovat riskitekijät suomalaisten lasten ja nuorten sydän- ja verisuonitaudeissa. Nyt tutkimukseen otetaan mukaan tutkittavien vanhemmat ja lapset. Kolmen sukupolven tutkimus päättyy vuoden 2019 lopulla ja tuloksia odotetaan saatavaksi parin vuoden kuluttua..
 Käsitys on pitkälti ollut se, että elintavat ja ympäristötekijöille altistuminen vaikuttavat terveyteen myöhemmällä iällä.
 – Eläinkokeissa on nähty, etteivät pelkästään omat ympäristöaltistukset, vaan myös vanhempien ja jopa isovanhempien altistukset, voivat olla yhteydessä terveyteen, sanoo tutkimusta koordinoivan Turun Väestötutkimuskeskuksen akatemiaprofessori  Olli Raitakari .
 Mekanismi, miten viesti altistumisesta esimerkiksi tupakansavulle kulkee sukupolvelta toiselle, on vielä tuntematon.
 Isien elintapojen merkitys korostuu
 Eläinkokeissa isärottia ja -hiiriä on altistettu muun muassa ympäristömyrkyille ja dieettimuutoksille. Jälkeläisillä on todettu muutoksia sokeriaineenvaihdunnassa, lihavuudessa ja rasvamaksan kehittymisessä.
 – Erityisesti isien elintavat ja ympäristöaltistukset saattavat vaikuttaa lasten terveyteen jo ennen hedelmöitt5ymishetkeä. Jollain tavalla isän sukusolujen mukana saattaa kulkeutua epigeneettisiä tekijöitä, jotka vaikuttavat syntyvän lapsen terveyteen, sanoo Olli Raitakari.
 Akatemiaprofessori Olli Raitakari (kesk.) käy läpi tutkimusryhmänsä kanssa tutkimuksen etemistä.  Tarja Hiltunen / Yle
 Nykyisin raskaana olevilta naisilta kielletään alkoholi ja tupakointi. Naisia kehotaan varovaisuuteen sikiön suojelemiseksi. Kolmen sukupolven tutkimus saattaa muuttaa ohjeita myös isille.
 Eläinkokeiden havainnoilla voi olla vaikutus tulevaisuudessa.
 – Jos yhteyksiä nähdään, muuttaa se käsityksiä siitä, miten tulevia isiä ryhdytään ohjeistamaan, sanoo Olli Raitakari.
 Oma terveys kiinnostaa
 Turkulainen  Eija Koskivaara  oli 15-vuotias, kun hän vuonna 1980 osallistui ensimmäistä kertaa Laseri-tutkimukseen. Nyt hänen 22-vuotias poikansa  Eero Heinonen  tulee mukaan laajennettuun tutkimukseen.
 – Hienoa vertailla hänen kanssaan tuloksia. Toisesta on saanut myös tukea ison kysymyspaperinivaskan läpikäymisessä, sanoo Koskivaara.
 Eihän se reilulta tunnu, mutta en lähtisi syyttelemään ketään. Ennen on eletty, miten on eletty.  Eero Heinonen
 Tutkimukseen osallistuvilta otetaan seerumi-, veri- ja sukusolunäytteitä. Lisäksi on tutkittu esimerkiksi eri sisäelinten toimintaa.
 Eija Koskivaara ja poikansa Eero Heinonen ovat kevään aikana täyttäneet ison pinon tutkimuskysymyksiä. Tarja Hiltunen / Yle
 – Kyllähän nämä tutkimukset antavat itsellekin pontta huolehtia itsestään, sanoo Eija Koskivaara.
 Ajatus siitä, että lapsenlapsi joutuu kärsimään isovanhemman huonoista elintavoista, ei saa Eero Heinosta harmistumaan.
 – Eihän se reilulta tunnu, mutta en lähtisi syyttelemään ketään. Ennen on eletty, miten on eletty, sanoo Eero Heinonen.
 Liikunnallinen opiskelija pyrkii jo nyt elämään terveellisesti. Tutkimuksen tuloksia hänkin odottaa mielenkiinnolla.
 – Isille annettavat ohjeet kuulostavat hyviltä, sanoo Eero Heinonen.
 Pitkäkestoinen tutkimus jatkuu
 Eija Koskivaara toivoo, että kolmen sukupolven tutkimus ja sen mahdolliset tulokset tuovat suosituksia, joita on helppo noudattaa.
 – Toivottavasti ohjeista tulee luonnollinen osa toimintatapojamme. Siten me ehkä käyttäytyisimme fiksummin.
 Laseri-tutkimus käynnistyi suurella kenttätutkimuksella, jossa oli mukana 3 600 lasta ja nuorta.
 Tutkimus julkaisee vuosittain noin 50–80 julkaisua. Niistä selvinneitä tietoja on hyvin laajasti käytetty kansainvälisissä suosituksissa. Lapsuusiän elintapojen merkitystä on alettu painottaa sydän- ja verisuonitautien ennaltaehkäisyssä.
 Tutkimus toteutetaan Helsingissä, Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Sitä rahoittavat muun muassa Euroopan tutkimusneuvosto, Suomen Akatemia, tiedesäätiöt, yliopistot ja sairaanhoitopiirit.

Vaarin altistuminen tupakansavulle voi näkyä lapsenlapsen terveydessä – mekanismi on vielä tuntematon


Summary: Esitutkinnalla on kiire, sillä rikos vanhenee 15 kuukaudessa.

Wikileaks-sivuston perustajan  Julian Assangen  raiskaustutkinta aloitetaan uudelleen Ruotsissa. Asiasta kertoo Assangen asianajaja  Ruotsin televisiolle SVT:lle .
 Syyttäjä  Eva-Marie Persson  pitää parhaillaan tiedotustilaisuudetta asista.
 Raiskausepäily on peräisin vuodelta 2010, jolloin Assange vieraili Ruotsissa. Tapauksen esitutkinta keskeytettiin, kun Assange oli hakenut turvapaikkaa Ecuadorin Lontoon-lähetystöstä välttääkseen luovutuksen Ruotsiin ja Yhdysvaltoihin.
 Esitutkinnan aloittaminen uudestaan tuli ajankohtaiseksi, kun Ecuador karkotti Assangen huhtikuussa ja Britannian poliisi pidätti hänet. Tutkinnan aloittamista on pyytänyt Assangea raiskauksesta syyttävänän naisen asianajaja.
 Esitutkinnalla on kiire, sillä rikos vanhenee elokuussa 2020, jos syytettä ei nosteta sitä ennen.
 Assangea epäiltiin Ruotsissa alun perin myös seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja pakottamisesta, mutta nämä epäillyt rikokset vanhenivat elokuussa 2015.
 Yhdysvallat vaatii Assangen luovutusta
 Assangea epäillään rikoksista myös Yhdysvalloissa.  Häntä vastaan on nostettu syyte  tietokonehakkerointiin liittyvästä vehkeilystä, mistä voi seurata viiden vuoden vankeustuomio. Yhdysvallat pyytää Britannialta hänen luovuttamistaan.
 Parhaillaan Assange kärsii Britanniassa 50 viikon vankeustuomiota. Oikeus langetti sen hänelle vapunpäivänä, koska katsoi hänen rikkoneen takuuehtojaan paetessaan Ecuadorin lähetystöön.
 Jos myös Ruotsi pyytää Assangen luovuttamista, Britannia päättää luovutetaanko hänet ylipäätään, ja kumpaan maahan, Ruotsiin vai Yhdysvaltoihin,  kertoo Dagens Nyheter -lehti.
 Lue myös:
 Julian Assange piileskeli suurlähetystössä seitsemän vuotta – näin Wikileaks-vuotajan oikeustapaus on edennyt

SVT: Assangen raiskaustutkinta aloitetaan uudelleen