Summary: Harjoitukseen siirtyvät ajoneuvot liikkuvat muun muassa valtateillä 3, 6, 12 ja 15.

Maavoimien valtakunnallinen sotaharjoitus LEKA 19 alkaa maanantaina Kankaanpäässä Niinisalon Pohjankankaalla. Harjoitusta johtaa Hämeen Panssaripataljoonan komentaja everstiluutnantti  Riku Rantakari  Panssariprikaatista.
 Panssariprikaatin lisäksi harjoitukseen osallistuu joukkoja Maasotakoulusta, Karjalan prikaatista, Porin prikaatista, Kaartin jääkärirykmentistä, Jääkäriprikaatista sekä Kainuun prikaatista. Lisäksi harjoitukseen liittyy Utin Jääkärirykmentin helikopteritoimintaa harjoitusalueella.
 Valtakunnallisen harjoituksen kokonaisvahvuus on noin 2 300 henkilöä. Lisäksi LEKA 19 -harjoitukseen osallistuu kaikkiaan noin 450 ajoneuvoa ja panssarivaunua.
 Panssarit matkaavat harjoitukseen junalla
 Maanantaina harjoitusalueelle siirtyvät ajoneuvot ovat liikenteessä kello 9–17 välisenä aikana.
 Harjoitusjoukot käyttävät seuraavia reittejä: Parolannummi–VT3–Tampere–Pirkkala–Ylöjärvi–Hämeenkyrö–VT3–Ikaalinen–261 Niinisalo Riihimäki–VT3–Tampere–Pirkkala–Ylöjärvi–Hämeenkyrö–VT3–Ikaalinen–261 Niinisalo Säkylä–Tie212–Tie41–Tie44–261 Niinisalo Santahamina–Kehä 1–VT3–Tampere–Pirkkala–Ylöjärvi–Hämeenkyrö–VT3–Ikaalinen–261 Niinisalo Lappeenranta–VT6–VT12–VT3–Tampere–Pirkkala–Ylöjärvi–Hämeenkyrö–VT3–Ikaalinen–261 Niinisalo Kouvola–VT15–VT12–VT3–Tampere–Pirkkala–Nokia–Tie11–Kiikoinen–Tie44–Lavia–Kankaanpää–Pohjankankaantie Niinisalo
 Sen sijaan Hattulassa hitaasti liikkuvat panssarivaunut ruuhkauttavat maanantaina aamuliikennettä. Panssarivaunut siirtyvät Parolannummelta junakuljetusta varten Merven lastausalueelle Parolaan. Raskas kalusto on liikenteessä aamulla 6.30–9.30 välisenä aikana.
 Viikon kestävää harjoitusta voi seurata sosiaalisessa mediassa aihetunnisteella #leka19.

Maavoimien LEKA 19 harjoitus alkaa Niinisalossa – joukkojen siirtyminen voi ruuhkauttaa liikennettä


Summary: Kuluttaja voi estää korttinsa käytön joko tietyillä alueilla tai yleisesti ulkomailla.

Suomalaisia turisteja on hämmästyttänyt ulkomailla, kun oma pankkikortti ei toimikaan. Osalla turisteista kortti on jopa suljettu.
 Sosiaalisessa mediassa toiset matkustajat ovat opastaneet esimerkiksi Yhdysvaltoihin matkaavia ilmoittamaan matkasta etukäteen pankkiin, ettei tällaista ikävää yllätystä tulisi.
 Skotlannissa matkalla ollut suomalainen sai puolestaan pankiltaan yllättäen tekstiviestin, että pankkikortin käyttö muualla kuin Euroopassa on estetty.
 – Haluamme huolehtia korttiturvallisuudestasi, ja siksi maantieteelliset asetukset päivittyvät automaattisesti, kun käytät korttiasi ensimmäisen kerran tunnusluvulla, tekstiviestissä sanottiin.
 Mistä on kyse?
 Maantieteellinen esto suojaa väärinkäytöltä
 Korttimaksamisen palveluita tarjoavan Nets Finlandin maajohtaja  Sirpa Nordlund  sanoo, että yhtiöt ovat panostaneet pankkikortin väärinkäytön estämiseen. Kuluttaja voi itse valita suojauskeinoja. Yksi tällainen keino on maantieteellinen esto.
 – Kuluttaja voi estää korttinsa käytön joko tietyillä alueilla tai sitten ihan vaan yleisesti ulkomailla. Pankista riippuen nämä geoblokit voivat olla hyvinkin tarkkoja, voi esimerkiksi estää kortin käytön muilla mantereilla kuin Euroopassa.
 Nordea on Nordlundin mukaan yksi edellä kävijöistä maarajoituksissa. Ulkomaanmatkoista ei maajohtajan mukaan tarvitse ilmoittaa pankkiin, mutta kannattaa tarkistaa verkkopankista kortin turva-asetukset.
 Osalle suomalaisista maarajoitukset ovat tulleet yllätyksenä. Jos kortti ei toimi ulkomailla, syynä saattaa olla käyttäjän itsensä laittama maantieteellinen esto. Rajoitukset ovat olleet käytössä jo useamman vuoden.
 – Ihmiset laittavat nämä maarajoitukset itse, pankki ei niitä laita asiakkaan tietämättä. Se rajoitus, mikä ehkä pankin konttorissa tuntuu järkevältä, on voinut unohtua matkalle lähdettäessä, Nordlund sanoo.
 Käytä credit-puolta
 Kortteja ei suljeta Nordlundin mukaan ilman painavaa syytä. Kortti voidaan sulkea, jos epäillään väärinkäyttöä.
 Kortti kannattaa suojata laittamalla maantieteellisiä estoja, mikäli ei matkusta. Jos matkustaa, voi laittaa nostorajoituksia päälle.
 – Lisäksi kannattaa maksaa aina matkoihin liittyvät ostokset credit-puolella. Näin on turva mahdollista konkurssitilannetta varten, Nordlund neuvoo.
 Kalevi Rytkölä / Yle
 Maajohtaja tallentaa aina ulkomaille lähtiessä maksukortin katoamisnumeron puhelimen numeromuistiin. Mitä nopeammin pystyy ilmoittamaan kadonneesta kortista, sen pienemmiksi vahingot jäävät.
 – Huolellinen kortin käyttö on aina avainasemassa. Mikäli kuluttaja ilmoittaa rikollisesta toiminnasta mahdollisimman pian, kuluttajalle ei välttämättä koidu laskua.
 Suomalaisia kortteja kopioidaan silloin tällöin ulkomailla, etenkin maissa, joissa ei ole sirua käytössä.
 – Väärinkäytön tarkkoja summia ei kukaan tiedä. Joskus kuluttajat myös kokevat häpeää väärinkäytöksestä, eivätkä ilmoita siitä. Tämä on turhaa: kaikki epäilykset kannattaa ilmoittaa.
 Varo tilausansoja
 Kortteihin liittyvä rikollisuus on maajohtajan mukaan yhä tiukemmassa valvonnassa ja se on vähentynyt. Tähän on kaksi syytä. Korttiyhtiöt valvovat yhä tarkemmin. Lisäksi ihmiset ovat itse yhä tietoisempia siitä, ettei kaikkeen kannata suostua.
 Jos jokin tarjous kuulostaa liian hyvältä ollakseen totta, se todennäköisesti on sitä. Muutama vuosi sitten oli paljon osta iPhone eurolla -huijauksia, jotka johtivat isoihin kuukausiveloituksiin.
 Nyt sama ilmiö näkyy jälleen.
 – Esimerkkeinä voisi mainita osta tennarit Gigantista kahdella eurolla tai Ikean kanelipullia 1,99 euroa, myös Finnkinon lippuja on myyty eurolla. Näitä huijauksia olemme pystyneet estämään.

Suomalaisturistit ovat yllättyneet, kun oma pankkikortti on suljettu ulkomailla: Syynä usein rasti väärässä paikassa


Summary: Rajakauppa Ruotsin ja Norjan välillä on ennätyslukemissa. Norjalaisten ostot ovat kasvaneet jo 1,6 miljardiin euroon.

TÖCKSFORS  Norjalainen kolmen lapsen isä,  Rolf Otto Eriksen , nostaa limsatölkkejä ostoskärryyn ruotsalaisessa ruokakaupassa Töcksforsissa, seitsemän kilometrin päässä Norjan rajalta. Kärry on jo pullollaan elintarvikkeita sisältäviä muovikasseja jatalouspaperirullia.
 – Loppusumma oli euroina 255, Norjassa se olisi ollut euroina sellaiset 400.
 – Aika hyvä säästö, hän toteaa tyytyväisenä.
 Perhe on ajanut tunnin matkan päästä Norjan puolelta ruokakauppaan. Mukaan lähtee yleensä juomia, juustoa, kinkkua, italialaista tomaattikastiketta.
 Rolf Otto Eriksen on tullut perheineen ostoksille 100 kilometrin päästä.  Kirsi Heikel / Yle
 Norjalaiset ostavat Ruotsin puolelta eniten tupakkaa, alkoholia, juustoa, lihaa, makeisia ja limsaa. Hinnat ovat jopa puolet halvempia kuin Norjassa.
 Rajakauppa lyö ennätyksiä
 Rajakauppa Ruotsin ja Norjan välillä on nyt ennätyslukemissa. Kauppa on kasvanut jopa 10 prosenttia viime syksystä. Norjalaisten ostot ovat jo 1,6 miljardia euroa.
 Myös ostosmatkoja tehdään aiempaa enemmän, yli 9 miljoonaa kappaletta, kertoo Norjan tilastokeskus.
 Töcksforsin kauppakeskus saa runsaasti asiakkaita 100 kilometrin päästä Oslosta.
 – Meillä käy säännöllisesti myös asiakkaita, jotka tulevat Stavangerista länsirannikolta, kertoo kauppakeskuksen johtaja  Lars Erik Erøy
 – Matkaa kertyy yli 500 kilometriä, mutta he tulevat päiväretkelle ja ostavat suuria määriä.
 Lars Erik Erøy johtaa kauppakeskusta, jonka pinta-alasta iso osa on varattu suurille karkkikaupoille.
Kirsi Heikel / Yle
 Suurimpia syitä kasvaneeseen rajakauppaan ovat Norjan hintataso ja Ruotsin kruunun heikko kurssi. Norjan kalliita hintoja selittävät muun muassa verotus ja tullimaksut. Norjassa on käytössä myös sokerivero.
 Esimerkiksi puolentoista litran limsapullo maksaa Norjassa 3,40 euroa, Ruotsissa 1,5 euroa.
 Litra kevytmaitoa maksaa Norjassa 1,29 euroa, Ruotsissa 80 senttiä.
 Paahtopaistileikettä saa 28,93 euron kilohintaan Norjan puolelta, Ruotsissa hinta on 13,70 euroa kilolta.
 Mona  on tullut 30 kilometrin päästä ostoksille.
 – Juusto on aina halpaa Ruotsissa, ostan sitä joka kerta. Avopuolisoni haluaa juomia ja lihaa. Emme osta valtavia määriä, mutta aina vähän. Joka kertaa lähtee mukaan myös heräteostoksia. En ole varma, säästämmekö lopulta mitään.
 Mona kertoo sortuvansa heräteostoksiin. Kirsi Heikel / Yle
 Pienen lapsen äiti  Gry Wallby  ostaa maitoa, talouspaperia, vessapaperia ja lihaa.
 – Täällä on puolta halvempaa kuin Norjassa. Olisi hölmöä olla ostamatta täältä.
 Tilastotietoa tuottavan Eurostatin mukaan Norja on maailman kolmanneksi kallein maa ruuassa ja juomissa. Ruotsi on sijalla 8. Vertailun vuoksi Suomi löytyy sijalta 7.
 Norjassa tilannetta pidetään vakavana
 Ruoka ei ole ainut, mitä ostetaan, vaan moni myös huoltaa autonsa, varaa hammaslääkärin ja käy kampaajalla Ruotsin puolella.
 Kasvava rajakauppa vie työpaikkoja ja tuloja maasta. Sekä kaupanala että työnantaja- ja työntekijäliitot ovat yhdessä vedonneet Norjan hallitukseen, jotta nämä kuroisivat hintaeroa umpeen.
 Syyskuussa hallitus esitteli budjettinsa eikä siinä ollut liittojen mielestä mitään, mikä hillitsisi kasvavaa rajakauppaa.
 Norjalaisasiakkaita varten kauppakeskuksissa on lukuisia sähköautojen latauspaikkoja.  Kirsi Heikel / Yle
 Norjan tilastokeskus kuvaa tilannetta äärimmäiseksi. Jos kasvu jatkuu samaa tahtia, Norjan kaupan ala uskoo, että rajakauppa tuplaantuu 10 vuoden aikana.
 Kauppakeskusjohtaja uskoo, että kasvu jatkuu
 – En näe mitään, mikä muutaisi Ruotsin ja Norjan hintaeroa. Kun markkina on olemassa, miksi kauppa vähenisi?
 – Vielä muutama vuosi sitten rajalla olevat kauppakeskukset olivat aika kotikutoisia. Olemme viime vuosina satsanneet kauppoihin ja laajentaneet niitä. Lisäksi keskitymme vain tuotteisiin, joita norjalaiset asiakkaat haluavat.
 Kauppakeskuksessa on esimerkiksi 4 000 neliön kokoinen makeismyymälä. Parkkipaikalla on kymmeniä latauspistokkeita sähköautoille.
 Töcksforsin kunnassa asuu 1 200 ihmistä. Rajan kaupat työllistävät 600 henkeä. Kauppiaan mukaan rajakauppa mahdollistaa ihmisten jäämisen pienille paikkakunnille Ruotsin puolelle.

Norja on kallis myös norjalaisille – entistä useampi suuntaa Ruotsin puolelle ostoksille


Summary: Petoaitoja rakennetaan nyt enemmän kuin koskaan. Aidanrakennus kulkee käsi kädessä petotuhojen kanssa.

Satu Kumpulaisen  luomutilalla on kokemusta petoaidoista. Isokummun lammastilalla eläinten turvaksi on rakennettu sähköaitaa ensimmäisen kerran jo kymmenen vuotta sitten. Viimeksi aitaa nousi vuonna 2016.
 Kannuksen ja Sievin rajalla ollaan kaukana asutuskeskuksista ja sudet, karhut sekä ilvekset liikkuvat. Kerran Satu Kumpulaisen uuhi katosi ilveksen suuhun. Tänä syksynä sudet tappoivat 22 lammasta.
 Petotuhot sattuivat joka kerta laitumilla, joita sähköistetty petoaita ei suojannut. Tilalla toivottaisiin kovasti, että Riistakeskuksen rahoittamaa sähköaitaa saataisiin lisää.
 – Viime vuonna Riistakeskuksella ei ollut tarpeeksi rahaa. Ehkä tällä kertaa rahaa riittää.
 Tila on viime vuosina laajentanut rajusti ja uuhia ja karitsoja on noin 700. Uusia laitumia on otettu käyttöön, eikä sähköistä suojaa ole läheskään kaikkialla.
 Pitkä kokemus
 Suomessa on rakennettu petoaitoja 1990-luvusta lähtien. Mallit ovat vaihdelleet sitä mukaa, kun kokemukset ovat karttuneet. Nyt Riistakeskus luottaa viisilankaiseen sähköaitaan, jossa alin lanka alkaa 20 sentin päässä maasta. Korkeutta aidalla on metri neljäkymmentä senttiä.
 Tekniikka on periaatteessa samanlaista kuin eläintalouksien muissakin sähköpaimenissa, mutta lankoja, korkeutta ja tehoa on enemmän. Riistakeskus luottaa tekniikkaan, sillä tulokset ovat kiistattomat.
 Satu Kumpulainen on korottanut petoaitaa ja tihentänyt sitä. Hänen mielestään valtion rahoittama viisilankainen aita on liian harva estämään susia ja karhuja. Heini Holopainen / Yle
 15 vuoden aikana on sattunut vain kymmenkunta tapausta, joissa peto on päässyt aidan ohi.
 – Se on murto-osa näinä vuosina pystytettyihin useisiin satoihin aitoihin verrattuna. Tuolloin aita on usein ollut jollain tavalla viallinen, kertoo Suomen Riistakeskuksen riistavahinkovastaava  Reijo Kotilainen  Pohjois-Karjalan aluetoimistosta, jossa kaikki aitahakemukset käsitellään.
 Viime vuosina  sudet ovat tappaneet noin 130 lammasta ja 5–20 nautaa vuodessa. Näitä tuhoja ehkäistäkseen valtio kustantaa petoaitojen rakennusmateriaalit. Tilallinen joutuu omakustanteisesti itse pystyttämään aidan ja huolehtimaan sen toimivuudesta.
 Luonnonvarakeskuksen arvioiden mukaan Suomessa on  susiyksilöitä  hiukan yli 200,  karhuja  runsaat 2100 kappaletta ja yli vuoden ikäisiä  ilveksiä  runsaat 1900. Susi on Suomessa  määritelty  erittäin uhanalaiseksi ja karhu sekä ilves vaarantuneiksi lajeiksi.
 Riittävätkö rahat?
 Parin viime vuoden aikana Suomeen on noussut petoaitoja muutamista kymmenistä kilometreistä jopa 130 kilometriin vuodessa. Aitojen tarve on lisääntynyt sitä mukaa, kun suurpetokannat ovat hoitosuunnitelmien mukaisesti levittäytyneet läntiseen Suomeen.
 Käytännössä hakemus lähetetään Riistakeskukselle, joka arvioi, kuinka kova petoaidan tarve on.
 Satu Kumpulaisen tilalla on kolmisensataa uuhta ja nelisensataa karitsaa. Heini Holopainen / Yle
 Yleensä hakemuksia satelee 50–90 vuosittain, eikä aina kaikkiin aitoihin ole löytynyt rahaa. Tämä vuosi on ollut poikkeus, kertoo riistavahinkovastaava Reijo Kotilainen. Petovahinkokorvauksista jäi budjetoitua rahaa käyttämättä ja sitä voitiin ohjata vahinkojen ennaltaehkäisyyn.
 Yleensä rahaa on varattu noin 300 000 euroa vuodessa, mutta tänä vuonna summa on puoli miljoonaa.
 – Näyttäisi siis siltä, että rahat tästä syystä riittävät. Se tosin riippuu siitä, kuinka vaikea syksystä tulee tuhojen kannalta. Vahinkohuippuhan on nyt syksyllä, kun susilauma opettaa pentuja saalistamaan.
 Rakentaminen seuraa suden liikkeitä
 Suurpetojen keskittymä 1990-luvulla oli Itä-Suomessa ja pedot aiheuttivat vahinkoja erityisesti lammastiloille. Petoaitojen pystyttäminen keskittyikin pitkään Itä-Suomeen.
 – Nyt sinne on jo rakennettu tarvittavat aidat. Sudet ovat siirtyneet Länsi- ja Lounais-Suomeen, ja näillä uusilla alueilla on syntynyt äkillinen kotieläinten suojauksen tarve, kertoo Reijo Kotilainen.
 Pohjalaismaakunnissa ja Varsinais-Suomessa susien, karhujen tai ilvesten levittäytyminen oman tilan liepeille on siis suhteellisen uusi asia. Kaikki tilalliset eivät ole ehtineet tai pystyneet suojaamaan tilojaan.
 Uhasta huolimatta kaikki tilalliset eivät ole myöskään lämmenneet petoaidan rakentamiselle. Materiaalit toki saa valtiolta, mutta tilallisen on omalla kustannuksella pystytettävä aita sekä huolehdittava siitä.
 Joissain tapauksissa  luonnonsuojelijat  ovat osallistuneet petoaitojen pystyttämiseen. Satu Kumpulainenkin sai muutama vuosi sitten eteläsuomalaisilta Luonto-Liiton aktiiveilta apua aidan pystyttämiseen.
 Aita ei ole ongelmaton ratkaisu
 Kumpulaisen mukaan suurin ongelma on se, että aidan alimpien lankojen alusta on pidettävä puhtaana ruohoista. Varsinkin alkukesästä ruoho kasvaa nopeasti, joten siellä on trimmeröitävä lähes viikoittain.
 – Se on tälläkin tilalla melkein yhden ihmisen työpanos.
 Sähköaidan alimmat langat eivät saa ottaa maa- tai kasvillisuuskosketusta, muuten sähköaidan teho laskee.
 Sähköaidan alusta on siistittävä kasvillisuudesta, muuten sähköä vuotaa maahan ja aidan teho laskee. Kesällä työ tehdään siimaleikkurilla. Heini Holopainen / Yle
 Kumpulainen on omakustanteisesti myös parannellut viimeisimmäksi rakennettua sähköaitaa. Oma kokemus kertoo, ettei viiden langan kanssa saada tarpeeksi pelotetta aikaan.
 Aitaa on tihennetty asentamalla yksi lanka lisää ja samalla sitä saatiin korotettua puoleentoista metriin.
 – Ylin lanka kulkee aivan tolppien päässä, ettei esimerkiksi karhu pääse tarttumaan tolppaan ja kiskaisemaan sitä maasta. Toisaalta alin lanka on 15 sentin päässä maasta, ettei susi pääse kaivautumaan sen alitse.
 Tilallinen kokee olevansa yksin
 Lammastilallinen toivoo, että valtiolla riittäisi enemmän rahaa petoaitoihin. Muukin tuki kelpaisi. Esimerkiksi korvaukset petotuhoista olisi mukava saada aiemmin kuin puolen vuoden-vuoden päästä.
 – Kun tämä EU:n ohjelmakausi alkoi, tällä alueella ei ollut näin paljon petoja. Nyt tilanpitoa on kuitenkin pakko jatkaa sovitun viisivuotiskauden, muuten joutuu maksamaan korvauksia. Toivoisin, ettei petovahingon sattuessa tilallinen olisi näin yksin. Nyt korvaukset tulevat jälkijunassa, murehtii Kumpulainen.
 Ajokoira Patu pääsee Satu Kumpulaisen isän kanssa metsälle, vaikka kylällä on niitäkin, jotka eivät enää uskalla päästää koiria metsään susien syötäväksi. Heini Holopainen / Yle
 Marraskuussa lampaat viettävät jo yönsä sisätiloissa, joten petohuoli on toistaiseksi ohi. Keväällä ajatukset kääntyvät taas eläinten turvallisuuteen.
 – Yhtään yötä ei mene, ettenkö miettisi, että mitä sieltä aamulla löytyy.
 Lue lisää:
 Suomessa on nyt noin 200 sutta pentuineen – Katso kartalta, millä alueilla sudet liikkuvat
 Riita susista on repinyt Suomen kahtia – nyt on ratkaisujen aika: “Susi ja ihminen ovat aina olleet samoilla apajilla”

Lammastilallinen ei saanut viime vuonna rahaa petoaitoihin, ja tänä syksynä susi tappoi 22 lammasta: “Ehkä tällä kertaa rahaa riittää”


Kreikassa on viikonlopun aikana kuljetettu siirtolaisia pois saaristossa sijaitsevilta leireiltä kohti manner-Kreikkaa.
 Viranomaisten mukaan viikonlopun aikana Morian leiriltä Lesboksen saarelta on kuljetettu noin 800 siirtolaista Eleusiksen satamaan. Siirtolaisia on kuljetettu Kreikan laivaston aluksilla.
 Nimettömänä pysyttelevä hallinnon virkamies on kertonut uutistoimisto AP:lle, että hallituksen suunnitelmissa on siirtää noin 5 000 siirtolaista pois saaristosta seuraavien kahden viikon aikana.
 Siirtolaiset majoitetaan hotelleihin, koska turistikauden huippu Kreikassa on ohi tältä vuodelta.
 Siirtolaiset joutuivat matkustamaan useita tunteja linja-autoissa kohti pohjoista Kreikkaa. Osa joutui matkustamaan yli 500 kilometriä päästäkseen majoituspaikkaansa.
 Siirtolaisten saapuminen mantereelle synnytti vastarintaa
 Sunnuntain aikana siirtolaisten kuljetukset pohjoiseen Kreikkaan kohtasivat paikoittain vastarintaa.
 Paikalliset asukkaat yrittivät kahdessa tapauksessa esimerkiksi estää siirtolaisia asettumasta hotelleihin.
 Uutistoimisto AP:n mukaan äärioikeisto järjesti sunnuntaina Thessalonikissa siirtolaisia vastustavan kulkueen, johon osallistui noin 100 henkeä. Samaan aikaan anarkistien järjestämä vastamielenosoitus keräsi aavistuksen enemmän osallistujia.
 Egeanmeren saarilla olevien siirtolaisten tilanne ja olosuhteet leireillä ovat huonontuneet kuluneen vuoden aikana.
 Monet siirtolaiset ovat jääneet jumiin Kreikan saarille, kun Euroopan maat eivät ole suostuneet vastaanottamaan uusia pakolaisia tai turvapaikanhakijoita. Ihmisoikeusjärjestöt ovat jo pitkään varoitelleet ääriään myöten täynnä olevien leirien oloista.
 Kreikassa on arviolta yli 70 000 siirtolaista. Saarilla asuu heistä lähes puolet.
 Aiheesta lisää:
 Ihmisoikeusvaltuutettu: Kreikan saarien siirtolaistilanne on katastrofin partaalla
 Yle kävi kreikkalaisessa pakolaiskeskuksessa: Itsemurhayrityksiä, ruokapulaa ja lahjontasyytöksiä
 Ylen kirjeenvaihtaja: Kreikan saarille saapuneet tuhannet siirtolaiset odottavat pääsyä turvapaikkakäsittelyyn

Kreikassa on viikonlopun aikana kuljetettu siirtolaisia pois saariston leireiltä – Thessalonikissa siirrot hotelleihin synnyttivät vastarintaa


Summary: Ensihoitajalla saattaa kulua tärkeää aikaa, kun potilasta pitää peitellä uteliailta katseilta, sanoo ensihoitomestari.

Onnettomuuspaikoilla kuvaaminen ja uteliaiden ihmisten kerääntyminen pelastustöitä seuraamaan haittaa viranomaisten työtä ja aiheuttaa jopa vaaratilanteita. Osa STT:n haastattelemista pelastusviranomaisista kieltäisi onnettomuuspaikoilla kuvaamisen kokonaan.
 – On esimerkiksi oltu auttamassa loukkaantunutta ihmistä ja siihen on tullut ihmisiä kuvaamaan, niin toisen ensihoitajan työ on mennyt siihen, että hän joutuu pitämään peittoa loukkaantuneen edessä, kertoo ensihoitomestari  Kari Törrönen  Pohjois-Karjalan pelastuslaitokselta.
 Loukkaantunutta tutkittaessa ja elvytettäessä häneltä saatetaan joutua riisumaan vaatteita, Törrönen lisää.
 – Ei kukaan haluaisi, että tällaisessa tilanteessa siinä on katsomo vieressä, saati että siitä laitetaan kuvia sosiaaliseen mediaan.
 Törrönen kertoo tilanteesta, jossa onnettomuuspaikalle saapunut toinen ambulanssi ei päässyt potilaan luokse, koska paikalle oli kerääntynyt niin paljon ihmisiä katsomaan. Paikalle piti Törrösen mukaan kutsua poliisi hajottamaan joukkoa.
 Törrösen mielestä onnettomuuspaikoilla kuvaaminen pitäisi kieltää kokonaan. Keski-Suomen pelastuslaitoksen ensihoitopäällikkö  Ville Salokangas  on samaa mieltä.
 – Ensihoidon antaminen, esimerkiksi elvyttäminen, on paineen alaista työtä, se vaatii tiimityötä ja kommunikaatiota. Ei se ainakaan helpota, että ihmiset tungeksivat lähelle ja häiritsevät kriittistä työtä, Salokangas sanoo.
 Kuvaajat melkein ajaneet pelastajien päälle
 Viranomaisten mukaan eniten ongelmatilanteita uteliaat ihmiset aiheuttavat liikenneonnettomuuspaikoilla.
 – Läheltä piti -tilanteita on ollut, kun ihmiset ajavat onnettomuuspaikan ohi ja kuvaavat samalla liikkuvasta autosta. Pelastushenkilöstöä on meinannut jäädä auton alle, Salokangas sanoo.
 Törrösen mukaan on ollut myös tilanteita, joissa ohiajaja on pysäköinyt tielle ja noussut autosta ulos ottamaan kuvia. Tämä ruuhkauttaa onnettomuuspaikkoja entisestään ja saattaa estää lisäyksiköiden pääsemisen paikalle, hän sanoo.
 Poliisihallituksen (Poha) poliisitarkastaja  Konsta Arvelin  sanoo, että kolaripaikkojen kuvaaminen on uhka pelastusviranomaisten työturvallisuudelle.
 – Innostus kuvaamiseen voi johtaa siihen, ettei ymmärretä lähestyä tarpeeksi hiljaisella nopeudella. Ei ymmärretä, että paikalla on paitsi uhreja, myös viranomaisia työskentelemässä, Arvelin sanoo.
 Miten onnettomuuspaikalla pitäisi toimia?
 Pelastuspäällikkö  Juha Virto  Varsinais-Suomen pelastuslaitokselta katsoo, että ongelma onnettomuuspaikoilla ei ole kuvaaminen, vaan ihmisten tapa toimia. Kiinnostus on niin kova, että unohdetaan, että joku saattaa oikeasti tarvita apua.
 – Huolestuttavinta on, että jos lapsi joutuu vaikeuksiin, häntä ennemmin kuvataan, kuin mennään auttamaan. Auttamisenhalu on jäänyt kakkoseksi.
 Tilanteen kartoittaminen ja hätäkeskukseen soittaminen ovat ensisijaisia asioita. Virron mukaan olisi hyvä, jos ihmiset olisivat varautuneita siihen, että jotakin poikkeavaa voi tapahtua ja osattaisiin toimia, jos ihminen esimerkiksi saa sydänkohtauksen tai rakennuksessa on savua.
 – Jos pystyt antamaan apua, auta ja jätä kuvaaminen. Jos et pysty, siirry kauemmas, Virto sanoo.
 Törrönen sanoo, että kolaripaikoilta tulee usein hätäpuheluita autoilijoilta, jotka ovat ajaneet paikan ohi. Hänen mukaansa niin kolari- kuin muullekin onnettomuuspaikalle pitää pysähtyä, kuunnella hätäkeskuspäivystäjän ohjeita ja auttaa loukkaantuneita. Hätäkeskus tarvitsee tietoja paikan päältä, kuten uhrien määrästä ja kunnosta ja esimerkiksi hengittävätkö nämä.
 Kun hätäkeskukseen on soitettu ja ammattiauttajat tulleet paikalle, voi Törrösen mukaan jatkaa huoletta matkaa.
 – Ei jäätäisi enää katsomaan, kun auttajat ovat jo paikalla.
 Onnettomuuspaikoilla kuvaamisen kieltämistä vaativa kansalaisaloite tehtiin kesäkuussa. Sunnuntaina se oli kerännyt noin 6 000 allekirjoitusta. Eduskuntakäsittely vaatii 50 000 kannattajaa.
 Rikospaikalla kuvaamisesta voi olla hyötyä
 Poliisissa nähdään onnettomuuspaikkojen kuvaamisesta viranomaisille aiheutuva haitta, mutta kriminalisoimista Poha ei kannata.
 – Poliisin näkökulmasta kaikki, mikä siihen liittyy, on jo tarpeellisessa laajuudessa kriminalisoitu. Ihmisten pitäisi itse tajuta, mikä on järkevää, Arvelin sanoo.
 Hän viittaa siihen, että arkaluonteisten kuvien julkaisu on jo säädetty rangaistavaksi yksityiselämää loukkaavan tiedon levittämisenä. Onnettomuuspaikalta poistumista koskevan käskyn uhmaamista taas voidaan pitää niskoitteluna poliisia vastaan.
 Arvelin huomauttaa, että joskus rikospaikalla kuvatusta materiaalista on poliisille hyötyä.
 – Kuva- ja videomateriaalilla voi olla todella tärkeä näyttöarvo tilanteissa, joissa tekijä pakenee paikalta, ja sen avulla tekijä voidaan tunnistaa. Tämä koskee esimerkiksi liikenne-, varkaus- ja pahoinpitelyrikoksia.

Onnettomuuspaikoilla kuvataan turvallisuudesta ja yksityisyydestä piittaamatta – "Jos pystyt antamaan apua, auta ja jätä kuvaaminen"


Summary: Norjalaisen sanomalehden tietojen mukaan kaikki kaapatut ovat kansallisuudeltaan filippiiniläisiä.

Merirosvot nousivat varhain lauantaina norjalaisen J. J. Ugland -varustamon laivaan ja kaappasivat yhdeksän laivan miehistön jäsentä, varustamo kertoo tiedotteessaan.
 MV Bonita -laiva oli ankkuroituna Beninin edustalla, kun merirosvot tunkeutuivat laivaan.
 Laivaan jäänyt miehistö ilmoitti kaappauksesta viranomaisille ja telakoi aluksen Cotonoun satamakaupunkiin Beninissä myöhemmin lauantaina.
 Varustamon tiedotteen mukaan varustamon kriisiyksikkö on ottanut tilanteen hoidettavakseen ja pitää yhteyttä asianmukaisiin viranomaisiin.
 Myös laivan miehistön perheille on ilmoitettu tilanteesta.
 – Tilannetta päivitetään, kun varustamo saa uutta ja vahvistettua tietoa julkaistavaksi, tiedotteessa kerrotaan.
 Dagens Naeringsliv -sanomalehden  mukaan kaikki kaapatut ovat Filippiinien kansalaisia.

Merirosvot tunkeutuivat norjalaisvarustamon laivaan – 9 miehistön jäsentä kaapattu


Summary: Naiset ja lapset näkevät kauhu-unia enemmän kuin miehet.

Heräät hätkähtäen keskellä yötä, kylmä hiki otsallasi. Sydämesi pamppailee kiivaasti ja sinulta kestää hetki hahmottaa missä olet. Ajatuksissasi olet yhä vaarassa, juokset karkuun pitkin loputonta käytävää etkä koskaan pääse perille. Vähitellen rauhoitut: se oli vain painajaisuni.
 Tuntuuko tutulta? Me kaikki näemme joskus painajaisia. Jotkut näkevät niitä useammin kuin toiset. Painajaisten biologisesta perustasta on nyt saatu uutta tutkimustietoa.
 Kansainvälinen geenitutkimus osoittaa, että painajaisiin vaikuttavat osin samat geenit kuin moniin mielenterveysongelmiin tai unettomuusoireisiin. Löydöt ovat ensimmäisiä todisteita siitä, että yksilöiden geneettiset vaihtelut ovat yhteydessä painajaisten näkemiseen.
 – Tämän tutkimuksen mukaan näyttää siltä, että depressiiviset tai neuroottiset piirteet sekä unettomuusoireet lisäävät painajaisten määrää, tutkija  Hanna Ollila  kertoo.
 Painajaisilla on yhteistä geeniperustaa myös esimerkiksi väsymyksen, yleisen hyvinvoinnin, mielialanvaihteluiden sekä erilaisten kipujen kanssa. Tutkimuksen mukaan geenimuunnokset altistavat mieliala- ja unihäiriöille, jotka taas lisäävät painajaisten näkemistä. Sen sijaan painajaiset eivät tämän tutkimuksen mukaan aiheuta mielenterveyshäiriöitä ja univaikeuksia.
 Painajaiset voivat tehdä myös hyvää
 Kaikki näkevät painajaisia joskus, eikä niistä tarvitse huolestua. Painajaisunilla voi olla myös hyviä vaikutuksia ja ne voivat valmistella ihmistä edessä oleviin ponnistuksiin.
 – Tyypillisesti vaikka ennen tärkeää koetta siitä saattaa nähdä painajaisia. Tai jos on päivän mittaan kokenut jotain stressaavaa, niin aivot käsittelevät tapahtunutta vielä yöllä unina ja joskus painajaisina.
 Osa ihmisistä näkee painajaisia hyvin usein. Arviolta alle viisi prosenttia ihmisistä näkee painajaisia lähes viikoittain. Naiset ja lapset ovat miehiä ja aikuisia alttiimpia näkemään painajaisia.
 Käytössä laaja geeniaineisto
 Suomen molekyylilääketieteen instituutissa työskentelevän Hanna Ollilan lisäksi tutkimuksen tekemiseen osallistui tutkijoita Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta, Helsingin ja Turun yliopistoista sekä Stanfordin, Harvardin ja Michiganin yliopistoista.
 Tutkijoiden käytössä oli kolme aineistoa, joissa on ollut mukana yhteensä noin 30 000 ihmistä Suomesta ja Yhdysvalloista. Niissä tutkittavilta on kysytty heidän unistaan ja otettu geeninäytteet. Aineistoina olivat suomalaiset Finriski- ja kaksostutkimukset sekä Genes for Good -geeniaineisto.
 Unihäiriöille lisää huomiota
 Tehokkuutta ja kiirettä ihannoivassa yhteiskunnassamme nukkumisen ja levon merkitystä aliarvioidaan usein. Pitkittyessään univaikeudet voivat altistaa monille sairauksille. Hanna Ollila uskoo, että univaikeuksiin olisi hyvä kiinnittää enemmän huomiota muun muassa terveydenhuollossa.
 – Yksi tapa on, että uni otettaisiin selkeämmin yhdeksi kriteeriksi, jota arvioidaan esimerkiksi masennuksen tai muiden mielenterveyden ongelmien hoidossa.
 Entä näkeekö unitutkija itse painajaisunia? Ollila nauraa kysymykselle hersyvästi.
 – En ainakaan tästä haastattelusta! Näen yleensä aika mukavia unia, toki myös painajaisia. Jos välillä näkee painajaisia, niin niistä ei kannata huolestua.
 Aiheesta lisää:
 Sadat tuhannet suomalaiset näkevät usein painajaisia – kaamos lisää kauhunäkyjä
 Kysyimme suomalaisten työunista: vastauksissa näkyy stressi – tutkijan mukaan painajaisunien määrä on lähtenyt kasvuun 2000-luvulla
 Painajaiset ja unettomuus ovat suomalaisille tuttuja yövieraita – entistä harvempi kokee nukkuvansa tarpeeksi

Uusi tutkimus paljastaa: Perintötekijät altistavat painajaisunille – Samoja geenejä myös mielenterveyshäiriöiden taustalla


Summary: Suomen yrittäjien mukaan kyse on siitä, että innovointi kannattaa. Veroasiantuntija sanoo, että verotus kannustaa rikkaita kasvattamaan pääomaansa liiketoiminnan kehittämisen sijaan.

1960-luvun lopun laulu 20 rikkaasta perheestä kaipaa päivitystä Suomessa.
 Kun laulu tehtiin, Suomessa elettiin laajasti sekä tulojen että verojen kasvun aikaa. Tuloja myös jaettiin enemmän rikkailta köyhemmille.
 Ahlströmien ,  Ehrnroothien ,  Donnerien ,  von Julinien ,  Virkkusten ,  Erkkojen  ja muiden rinnalle tai tilalle on  tullut  uusia nimiä, kuten  Siilasmaa  ja  Kodisoja .
 Tulo- ja varallisuustutkijoiden mukaan nimet eivät enää riitä kuvaamaan sitä tilannetta, joka 1990-luvulta näihin päiviin on ollut käynnissä Suomessa. Suomeen on syntynyt useiden tuhansien ihmisten joukko, joiden tulo- ja varallisuuskehitys on irronnut muista suomalaisista.
 Kyse on Suomen rikkaista, joita on noin 50 000. Näiden joukosta löytyvät ne uudet laulun nimet. Tästä joukosta erottuu noin 5 000 superrikkaan joukko, jonka tulokehitys on julkisten tietojen mukaan lähtenyt omille poluilleen. He elävät pitkälti pääomatuloilla.
 – Liikutaan ihan eri kerroksissa, kun puhutaan ylimmästä yhdestä prosentista veronmaksajia, ja vielä enemmän, jos mennään ylimpään promilleen. Siellä tulojen koostumus on hyvin, hyvin erilainen, kuvaa professori  Matti Tuomala  Tampereen yliopistosta muutosta.
 Huomenna maanantaina selviää, ketkä vuonna 2018 maksoivat Suomessa eniten veroja. Yle seuraa verotietojen julkaisua aamusta lähtien radiossa, tv:ssä ja verkossa.
 Verotus kevenee pääomatulojen kasvaessa
 Taloustieteen professori Tuomala pitää suomalaisen verotuksen suurimpana epäkohta edelleen sitä, että keskimääräistä verotaakkaa voidaan alentaa siirtämällä tuloja verotettaviksi pääomatuloina. Tämä on johtanut siihen, että pääomaverojen tuotto on kasvanut Tuomalan mukaan ansiotuloveron tuoton kustannuksella.
 Pääomaveroilla ja osinkoverolla on suhteessa alempi verokanta kuin palkkaverolla. 1990-luvulta alkaen tuloja on sen vuoksi siirretty enenevässä määrin osakeyhtiöihin ja mahdollisiin holding- eli hallintayhtiöihin.
 Lisäksi vakavaraisilla pörssin ulkopuolisten yhtiöiden omistajilla on mahdollisuus nostaa isoja summia verovapaata osinkotuloa yhtiöistä. Myös varallisuusvero poistettiin Suomessa reilu 10 vuotta sitten.
 Tuomalan tutkimusryhmän mukaan kaikkein rikkaimpien verotus kevenee siinä suhteessa, mitä suurempi on pääomatulojen osuus kokonaistuloista. Eroa havainnollistaa se, että rikkaimman prosentin keskimääräinen verotaakka on tutkimusten mukaan ollut pitkän aikaa selvästi matalampi kuin muilla tulojen ylimpään kymmenykseen kuuluvilla.
 Veroaste on tosin noussut vuodesta 2011 alkaen ja on nyt keskimäärin noin 35 prosenttia. Veroste vastaa aika lähelle keskituloisen palkansaajan verotusta.
 Mikko Airikka / Yle
 – Meidän verojärjestelmämme on aika erikoinen siitä syystä, että verotaakka määräytyy pitkälti sen mukaan minkälainen on tulojen koostumus.
 Vain hyvin pienellä osalla veronmaksajista on mahdollisuus vaikuttaa siihen, verotetaanko tuloja ansio- vai pääomatuloina. Mahdollisuus iskee Tuomalan mukaan siihen yleiseen  käsitykseen , että tuloerot eivät olisi kasvaneet 1990-lukua lukuun ottamatta Suomessa. Tuomalan mukaan keskeisin syy yhä jatkuvaan kehitykseen on niin sanottu tulomuunnon mahdollisuus kaikkein rikkaimmilla.
 Tuloerojen kasvu on saanut rinnalleen myös sen ilmiön, että sekä kaikkein rikkaimpien että kaikkein köyhimpien ihmisten joukko on entistä enemmän samaa vuodesta toiseen.
 Repeämä koskee pientä siivua kaikista verotettavista
 Repeämä veronmaksajien joukoissa on tapahtunut melko pienen ryhmän osalta. Tuomalan mukaan ero ei vielä näy tulonsaajien parhaimman kymmenyksen muissa kuin aivan yläosissa. Tulonsaajien parhaimpaan kymmenykseen pääsee noin 70 000 euron keskituloilla. Parhaimman  prosentin  sisälle pääsee arviolta noin 130 000 euron tuloilla.
 Tuomala korostaa, että pörssikaupan ulkopuoliset niin sanotut listaamattomat yritykset ovat hyvin hajanainen ryhmä. Joillakin on omaisuutta vain tietokoneen tai älypuhelimen verran, kun taas osalle yrityksistä on kertynyt runsaasti varallisuutta jo pidemmältäkin ajalta.
 Mikko Airikka / Yle
 Professori on huolissaan kehityksestä, jossa nykyinen verotus kannustaa rikkaita kasvattamaan pääomia eikä investoimaan vaikkapa uusiin laitteisiin tai tuotteisiin.
 – Se suosii sijoittamista varsinaisen liiketoiminnan kannalta toisarvoisiin asioihin, kuten kiinteistöihin ja arvopapereihin.
 Tähän on kiinnitetty huomiota muun muassa valtiovarainministeriön  verotyöryhmissä . Investointiaste on entisestään laskenut viime vuosina Suomessa.
 Pääomatulojen kasvu pitäisi ottaa laajemmin veroasteisiin
 Professori Tuomalan mukaan tuloverotuksessa pitää palata progressiiviseen tulojen verotukseen. Veroasteissa pitäisi jatkossa huomioida kokonaistulot, joissa olisi mukana palkka- ja pääomatulot. Tuomalan mallissa ainakin pääomatulojen verotusta mahdollisesti korotettaisiin.
 Verojen progressiivinen nousu tulojen mukaan koskee nyt valtionverotuksen kautta 10 prosenttia kokonaistuloista.
 Suomen yrittäjien pääekonomistin  Mika Kuismasen  mukaan verotuksen ongelmana ei nyt ole, että pienen ryhmän takia verotuksen painopisteitä muutetaan. Repeämän taustalla on Kuismasen mukaan yleisempi talouden kehitys niin Suomessa kuin maailmalla.
 – Minä näen tässä hyvänä puolena sen, että tässä ei pelkästään vanha raha jyllää, vaan yhteiskunnassa on innovatiivisilla ja ahkerilla ihmisillä mahdollisuus edetä tulo- ja varallisuusmielessä todella hyvin eteenpäin, Kuismanen sanoo.
 Kuismasen näkemyksen mukaan Suomen rikkaimpien kärkijoukkoon on tullut viime vuosina koko ajan uusia nimiä, etenkin it-osaajia.
 Tulokärjen irtiotto saattaa olla vielä selvempää
 Tuomala siteeraa kirjassaan  Markkinat, valtio & eriarvoisuus  muissa Pohjoismaissa tehtyä tutkimusta, jonka mukaan rikkailla on taipumusta veronkiertoon. Arvostetussa talousjulkaisussa esille tuodussa  tutkimuksessa  on käyty läpi muun muassa Panama papereina tunnettuja tietovuotoja. Niiden perusteella tutkijat päättelevät, että kaikkein varakkain promille kiertää veroja monikymmenkertaisesti enemmän kuin yleisesti tapahtuu henkilöverojen osalta.
 Veronkierto on Tuomalan mukaan yksi esimerkki siitä, että puuttuvien tietojen takia arvio tuloerojen kehityksestä Suomessa osuus alakanttiin. Vastaavaa veronkiertotutkimusta ei ole Suomessa tehty.
 Sen lisäksi varallisuuden vertailu on vaikeampaa kuin tulojen vertailu. Tuomalan arvion mukaan varallisuutta on piilossa merkittäviä summia erilaisten hallintayhtiöiden lisäksi  vakuutuskuorissa .
 Korjattu kello 10.05: Suomen yrittäjien pääekonomistin etunimi on Mika, ei Matti. Eri tuloluokkien nettovarallisuuden kehittymistä kuvaava grafiikka korjattu: alun perin luvuista puuttui yksi nolla.
 Lue myös:
 Köyhät näyttävät köyhtyvän ja rikkaat rikastuvan: Laskelmat kertovat tuloerojen kasvavan
 Varallisuuserot kasvavat – rikkain kymmenes omistaa liki puolet suomalaisten kaikesta omaisuudesta
 Asta Lepän kolumni: Huono-osaisten arki on näkymätöntä suomalaisten hyvinvoivalle enemmistölle
 Joona-Hermanni Mäkisen kolumni: Suomi voisi kasvattaa verotulojaan 1500 miljoonalla eurolla vuodessa korottamatta veroja lainkaan

Suomeen on kehittynyt tuhansien superrikkaiden joukko – iso osa elää kevyesti verotetuilla pääomatuloilla


Summary: Raha-addiktio voi kehittyä kenelle vain. Niin sanotut "hyvien perheiden" lapsetkin ovat vaaravyöhykkeessä. Kohtuukäytöstä kannattaakin puhua jo, kun viikkoraha-asiat tulevat ajankohtaisiksi, pohtii Aiju Salminen.

Aiju Salminen
 Kolumnisti on kuvittaja, taidekuraattori, kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä, kahden lapsen äiti sekä kahvinjuoja. Hän pitää podcastien kuuntelemisesta, inkivääristä, liian myöhään valvomisesta ja lounasravintoloista joissa on buffet.
 Aiheesta voi keskustella su 03.11. klo 17.00 asti.
 Kolumnin lähteet:
 1.  Aine- ja toiminnalliset riippuvuudet (Päihdelinkki)
 2.  Huipputuloiset kuormittavat ympäristöä 2,6-kertaisesti enemmän kuin pienituloiset (Talouselämä)
 3.  1,7 miljoonan ihmisen kysely: Tämä rahamäärä tekee onnelliseksi (Kauppalehti)
 4.  Nobel-voittajat tutkivat: Tämän palkkasumman tienaaminen tekee onnelliseksi (MTV Uutiset)
 Kolumneja  tekee laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä.
 > Kaikki kolumnit voit lukea täällä
 > Ykkösaamussa kuullut audiokolumnit voit kuunnella Areenassa
 Lue myös
 Aiju Salmisen sarjakuvakolumni: Mikseivät kaikki osta vaatteitaan käytettyinä?
 Aiju Salmisen sarjakuvakolumni: Kavereiden matkakuvien näkemisestä seuraa, että haluaisin lennähtää lomalle
 Riku Siivosen kolumni: Kun parametrit järkkyvät, mutta jengi ei tajuu

Aiju Salmisen sarjakuvakolumni: Kun mikään ei riitä


Summary: Novosibirskin neuvostoaikainen tiedekeskus on nousemassa uuteen kukoistukseen. Venäjä panostaa taas tutkimukseen.

Uuden yliopistorakennuksen kupoli kohoaa mäntyjen ja koivujen hallitseman eteläsiperialaisen taigan keskellä.
 Kupolin alla matemaattisen tiedekunnan käytävällä joukko nuoria aikuisia makailee säkkituoleissa ja kuuntelee sivukorvalla, kun opiskelija  Nikita Prohošin , 20, intoutuu lähes runolliseen kuvaukseen tieteenalastaan.
 – Matematiikka on kuin vuorikiipeilyä: Huipulle pääsemiseen tarvitaan valmistautumista ja voimia, mutta perillä odottaa uskomattoman kaunis näky, hän muotoilee.
 Prohošin selittää, että matemaattisten ongelmien ratkaiseminen voi vaatia äärimmäistä pitkäjänteisyyttä, mutta kun palaset loksahtavat vihdoin paikoilleen, oivaltamisen tunne on sanoinkuvaamaton. Siitä kertominen on yhtä vaikeaa kuin vuorenhuipulta avautuvan maiseman kuvaileminen.
 Nikita Prohošin paneutuu opinnoissaan sovellettuun matematiikkaan ja tutkii yhtälöitä, joita voidaan käyttää taloudellisten prosessien kuvaamiseen. Grigori Vorobjov
 Prohošin on aloittanut matkansa huipulle.
 Hän on jo neljännen vuoden opiskelija, sillä Venäjällä yliopisto-opinnot aloitetaan 17-vuotiaana. Yhtenä vuosikurssinsa lahjakkaimmista Prohošin tähtää uraan tutkijana. Hän tahtoo jatkaa Venäjän rautaisia perinteitä matemaattisilla aloilla.
 Matematiikka ja huoli sen laskevasta tasosta on herättänyt viime aikoina paljon keskustelua Suomessa. Puheenaihe ei ole vieras naapurissakaan.
 Neuvostoliiton hajoaminen murensi matematiikan asemaa Venäjällä, mutta nyt maassa kurotaan määrätietoisesti kiinni aiempaa huipputasoa. Yksi esimerkki on Novosibirskin kyljessä sijaitseva neuvostoaikainen tiedekaupunki, jota on kunnostettu viime vuosina valtion tuella.
 Täällä Ob-joen yläjuoksulla Venäjästä pyritään rakentamaan taas matematiikan suurvalta.
 Novosibirskin valtionyliopiston uuden rakennuksen kupoli kohoaa 63 metrin korkeuteen. Sinne pääsee ihailemaan maisemia noin viiden euron hintaisella pääsylipulla. Grigori Vorobjov
 Kun novosibirskiläinen Nikita Prohošin  kertoo elämästään, hän katsoo suoraan silmiin ja puhuu nopeasti ja itsevarmasti.
 – Vanhempani ovat aina painottaneet opiskelun tärkeyttä, mutta ei niin, että on pakko saada jokin tutkinto tai arvosana. Tärkeintä on ollut, että pidän siitä mitä opiskelen, hän sanoo.
 Motivaation kanssa Prohošinilla ei ole koskaan ollut ongelmia. Oman kiinnostuksen kohteen tajuaminen otti puolestaan aikansa, etenkin kun vanhemmat vetivät eri suuntiin: insinööri-isä tekniselle ja vieraista kielistä innostunut äiti humanistiselle puolelle.
 Koulussa Prohošin luki pitkän ranskan ja harrasti näyttelemistä. Toisaalta hän syventyi fysiikkaan ja kävi koulun jälkeen teknillisen yliopiston tarjoamilla ylimääräisillä matematiikan tunneilla.
 – Ymmärsin yhä paremmin, kuinka täsmällistä ja loogista matematiikka oikeastaan on. Kun vielä tajusin, että fysiikassakin pidän eniten juuri laskemisesta, tiesin mitä valita, hän kertoo.
 Prohošinin tärkein esikuva on neuvostoliittolainen matemaatikko Andrei Kolmogorov, jonka nimeä kantaviin lausekkeisiin voi törmää mitä erilaisimmilla matematiikan aloilla aina todennäköisyyslaskennasta klassiseen mekaniikkaan.  Grigori Vorobjov
 Prohošinin mielestä matematiikka on helppoa, koska siinä ei tarvitse opetella ulkoa vuosilukuja tai muita nippelitietoja, joita Venäjällä tapana korostaa humanististen aineiden opiskelussa.
 Nyt kolmen opiskeluvuoden jälkeen Prohošin ei voisi olla tyytyväisempi päätökseensä. Monet ympärillä olevat ihmiset eivät kuitenkaan ymmärrä, miksi hän tahtoo opiskella niin teoreettista tieteenalaa. He kysyvät, mitä matematiikalla on tekemistä muun elämän kanssa.
 Tulevan matemaatikon mielestä Venäjällä arvostetaan matematiikkaa, mutta sitä pidetään vaikeana ja luotaantyöntävänä, ikään kuin se sopisi vain harvoille ja valituille.
 – Kuten netissä vitsaillaan, matematiikan kieli on haltioiden kieli, Prohošin täsmentää.
 Matematiikkaan liittyvät pelot ja käsitys sen monimutkaisuudesta ovat tuttuja niin Suomessa kuin Venäjälläkin – aina Siperian taigalla saakka.
 Matemaattinen tiedekunta on Novosibirskin valtionyliopiston suurin. Siellä aloittaa vuosittain opintonsa noin 300 matematiikan opiskelijaa.   Grigori Vorobjov
 Siperian suurimman kaupungin  laitamilla sijaitsevassa Akademgorodokissa – suomalaisittain ’Akateemisessa pikkukaupungissa’ – matematiikka on nähty aina suurena mahdollisuutena.
 Tänne 3000 kilometrin päähän Moskovasta perustettiin vuonna 1957 maan maineikkaan tiedeakatemian Siperian osasto.
 Elettiin  Josif Stalinin  kuoleman jälkeistä suojasään aikaa, jota leimasi usko tieteen kaikkivoipaisuuteen. Myöhemmin samana vuonna Neuvostoliitto aloitti avaruusajan, kun se onnistui lähettämään ensimmäisenä maailmassa Sputnik-tekokuun maapallon kiertoradalle.
 Luonnon keskelle rakennettiin yliopisto, lukuisia tiedeinstituutteja ja asuntoja. Tänne muuttaminen oli etuoikeus, joka takasi tieteentekijöille niin materiaalisesti paremman kuin ideologisestikin vapaamman elämän. Akademgorodokista kasvoi yksi Neuvostoliiton merkittävimmistä tieteen keskuksista.
 Puolentoista miljoonan asukkaan Novosibirsk on Venäjän kolmanneksi suurin kaupunki. Grigori Vorobjov
 Prohošin voi ylpeillä opinahjonsa historialla, eikä häneltä puutu esikuvia. Kymmenkunta hänen maanmiestään on palkittu Fieldsin mitalilla, jota pidetään “matematiikan Nobelina”. Heistä yksi,  Jefim Zelmanov , aloitti uransa Novosibirskin yliopistossa.
 Maallikoille venäläisten matemaattisesta ylivoimasta taas kertoivat läpimurrot avaruudessa, voittamattomat shakkimestarit ja Neuvostoliitossa kehitetty Tetris-peli.
 Neuvostoliiton hajoaminen romahdutti  venäläisen tieteen ja opetuksen tason. Samalla maine matematiikan mahtimaana alkoi sortua.
 1990-luvun alusta lähtien Venäjä alkoi kärsiä aivovuodosta, kun valtio ei enää kyennyt rahoittamaan tiedettä. Myös Siperian Akademgorodok taantui 30-vuotisen kukoistuksensa jälkeen.
 Algebran ja matemaattisen logiikan laitoksella opettava professori  Pavel Kolesnikov  muistelee, kuinka kaikki halusivat ulkomaille, kun hän valmistui vuosituhannen vaihteessa Novosibirskin valtionyliopistosta. Kolesnikov oli yksi harvoista Novosibirskiin jääneistä, jopa vastoin vanhempiensa kehotusta.
 – Silloin käytiin Tšetšenian sotaa, ja he pelkäsivät, että lähden vapaaehtoisena sotimaan, Kolesnikov selittää vanhempiensa halua kammeta hänet pois Venäjältä.
 Pavel Kolesnikov valmistui Novosibirskin valtionyliopistosta vuosituhannen vaihteessa ja toimii siellä nyt matematiikan professorina.  Grigori Vorobjov
 Lähtijöitä veti ulkomaille parempi palkka ja unelma valoisammasta elämästä. Useimmat silloin lähteneet eivät enää palanneet takaisin.
 Kolesnikov ymmärtää lähtijöitä. Hänen mukaansa Neuvostoliiton matemaattinen huipputaso selittyy osittain juuri sillä, että ihmisten liikkumista rajoitettiin. Tällä tavalla saatiin keinotekoisesti luotua esimerkiksi Moskovan valtionyliopistoon maagiselta tuntuva matemaattinen taso.
 Parhaiten tiede kuitenkin kehittyy kansainvälisellä yhteistyöllä. Siksi Kolesnikov kannustaa kaikin keinoin omia opiskelijoitaan hakemaan oppia ulkomailta.
 Yksiselitteisiä tilastoja aivovuodosta ei ole, mutta  asiantuntija-arvioiden mukaan  vuosittain Venäjältä muuttaa pois noin satatuhatta korkeasti koulutettua. Määrä on huomattavasti pienempi kuin parikymmentä vuotta sitten, mutta viime vuosina lähtijöiden määrän arvioidaan taas nousseen taloustilanteen sakkaamisen ja poliittisen ilmapiirin kiristymisen vuoksi.
 Moni korkeasti koulutetuista lähtijöistä tulee juuri matemaattisilta ja teknologia-aloilta. Suomikin on saanut osansa naapurimaan it-osaajista.
 – Ero omaan aikaani on siinä, että nykyisin täältä lähtevät opiskelijat palaavat yhä useammin takaisin, professori Pavel Kolesnikov huomauttaa.
 Myös tiedekaupunki Akademgorodok on  viime vuosina herännyt horroksestaan.
 Kun Nikita Prohošin aloitti opintonsa vuonna 2016, yliopiston uusi päärakennus oli vasta valmistunut. Hänen opintonsa sijoittuvat aikaan, jolloin tiedekampus on taas alkanut houkutella puoleensa opiskelijoita ja tieteentekijöitä ympäri Venäjää.
 Prohošin havainnollistaa asiaa kertomalla entisistä huonetovereistaan asuntolassa. He ovat kotoisin Venäjän eri laidoilta: toinen Pohjois-Kaukasiasta ja toinen Venäjän Kaukoidästä, läheltä Kiinan rajaa.
 Harri Vähäkangas / Yle
 Venäläisten lisäksi tulijoita on yhä enemmän Siperiasta päin katsottuna lähellä sijaitsevista Kazakstanista ja Kiinasta. Venäjän arvostetuimmat matemaattiset korkeakoulut sijaitsevat toki Moskovassa, mutta Siperian pääkaupungissa kilpaillaan tosissaan matematiikan kakkoskaupungin asemasta Pietarin kanssa.
 Novosibirskin tiedekaupungin kehittäminen liittyy Venäjän hallituksen vuonna 2006 hyväksymään  kunnianhimoiseen ohjelmaan , jonka ansiosta eri puolille maata on perustettu tiede- ja yrityspuistoja. Valtion tavoitteena on houkutella investointeja Venäjän eri alueille. Uusia innovaatioita halutaan saada aikaan tuomalla kasvuyrityksiä yhteen tutkimuslaitosten kanssa.
 Venäjällä on suuri tarve kehittää niin tiedettä kuin taloutta.
 Presidentti  Vladimir Putin  on puhunut jo toistakymmentä vuotta siitä, että olisi välttämätöntä monipuolistaa taloutta raaka-aineiden tuotannosta korkean teknologian tuotteisiin.
 Venäjä on kuitenkin kunnostautunut lähinnä aseteknologian kehittämisessä ja pyrkinyt viemään ydinenergiaosaamistaan maailmalle. Muuten läpimurrot korkean teknologian alalla ovat jääneet vaatimattomiksi.
 Asiantuntijat ovat kritisoineet ylhäältä käsin ohjattuja innovaatiohankkeita raskaiksi ja vanhanaikaisiksi. Valtio ei voi pakottaa yrityksiä keksimään uusia innovaatioita, vaan toiminnan pitäisi lähteä ruohonjuuritasolta.
 Valtion budjetista suurilla summilla rahoitetut tiedepuistot ovat myös alttiita korruptiolle ja kavalluksille. Surullisen kuuluisaksi jättimäisistä kustannuksistaan on tullut Moskovassa sijaitseva Skolkovon teknologiakeskus, jonka kehittämiseen on valunut satoja ja taas satoja miljoonia euroja.
 Yhtä kaikki valtion tuella on saatu aikaan myös edistystä.
 Akademgorodokin uutta nousua symboloi erikoisen holvikaaren muodostava toimistorakennus, joka on osa tiedekaupungin yhteyteen rakennettua yrityspuistoa. Grigori Vorobjov
 Venäjän matematiikan taso  on kääntynyt taas nousuun, uskoo professori Pavel Kolesnikov.
 Hän kertoo valtion uusista ohjelmista matemaattisten aineiden tukemiseksi. Kolesnikovin mukaan Neuvostoliiton hajoaminen ei muutenkaan murskannut kaikkea osaamista, vaan Venäjä pystyi säilyttämään paljon aiemmasta tasostaan.
 Matematiikan vankkaa asemaa kuvaa se, että monissa venäläisissä yliopistoissa on erittäin laaja mekaanis-matemaattinen tiedekunta. Novosibirskissä se on tiedekunnista suurin ja siihen kuuluu 19 eri laitosta. Laitos, jossa Nikita Prohošin opiskelee, on omistettu geofysiikan matemaattisten menetelmien tutkimiselle.
 Ongelmia kuitenkin on, ja ne tuntuvat myös Novosibirskissa.
 Yliopisto-opinnot aloittavien opiskelijoiden taso vaihtelee jyrkästi, mistä Kolesnikov syyttää perusopetuksen vaihtelevaa laatua. Kaikki eivät ole perustiedoiltaan yhtä hyviä kuin Nikita Prohošin, jota myös Kolesnikov on opettanut tämän ensimmäisenä vuotena. Hän antoi Prohošinille korkeimman arvosanan algebran suullisesta tentistä.
 Vielä enemmän vaikeuksia tuo motivaation puute. Tämä johtuu professorin mukaan siitä, että aloituspaikkoja on liikaa, eikä pienissä ikäluokissa riitä tarpeeksi aidosti matematiikasta kiinnostuneita opiskelijoita.
 Kun puhe kääntyy matematiikan perustasoon Suomessa, Kolesnikov alkaa hymyillä.
 Hän on tutustunut etukäteen pitkän matematiikan oppimäärään suomalaisessa lukiossa. Se muistuttaa ainakin paperilla venäläisen opetuksen vaatimustasoa ennen korkeakouluopintoja. Professorin mukaan suomalaisen opetussuunnitelman perusteet osaavalla opiskelijalla olisi kaikki valmiudet menestyä myös Novosibirskin yliopistossa.
 Yksi seikka kuitenkin häiritsee Kolesnikovia suomalaisessa opetussuunnitelmassa: matemaattinen todistaminen on nostettu erilliseksi lukiokurssiksi.
 – Matematiikkahan on yhtä kuin todistaminen. Meillä on onneksi säilynyt vanha neuvostoliittolainen järjestelmä, jonka mukaan kaikki mistä kerrotaan myös todistetaan, Kolesnikov huomauttaa.
 Novosibirsk kilpailee Pietarin kanssa matematiikan kakkoskaupungin asemasta Venäjällä. Moskovassa taso on ylivoimaisesti korkein. Grigori Vorobjov
 Vaikka professori puolustaa neuvostoliittolaista tapaa opettaa matematiikkaa, hän yllyttää avoimesti opiskelijoitaan hakemaan oppia myös ulkomailta. Hän on ollut itsekin tutkimus- ja opetustehtävissä Etelä-Koreassa ja Kaliforniassa.
 Kolesnikovin mukaan kaikki eivät yliopistolla suhtaudu oppilaiden haluun lähteä ulkomaille yhtä ennakkoluulottomasti, ja jotkut professorit ovat jopa erittäin kielteisiä.
 Venäläisen tiedeyhteisön suhteet ulkomaailmaan ovat puhuttaneet viime aikoina maassa laajemminkin. Elokuussa tuli julki maan opetusministeriön tiukennettu ohjeistus, joka koskee venäläistutkijoiden kontakteja ulkomaisiin kollegoihin. Ministeriön mukaan tieteentekijöiden tulisi muun muassa ilmoittaa suunnitelluista tapaamisista organisaatiolleen viittä päivää aiemmin.
 Ulkomaisia tutkijoita ei saa tavata edes vapaa-ajalla ilman johdon lupaa.
 Uusi ohjeistus on herättänyt hämmennystä.  Venäjän tiedeakatemian mielestä  rajoitukset eristävät ja lamaannuttavat venäläistä tiedettä ja ohjeistusta pitäisi tarkastella uudestaan.
 Nikita Prohošinin mielestä matematiikan opiskelussa tärkeintä on olla lannistumatta, vaikka aluksi mikään ei tuntuisi onnistuvan. Grigori Vorobjov
 Lokakuisena perjantai-iltapäivänä  viimeiseltä luennolta poistunut Nikita Prohošin unelmoi ulkomailla opiskelusta.
 Prohošinin haave on päästä kaksoismaisteriohjelmaan, jossa toinen osa suoritetaan Novosibirskissä ja toinen Pariisissa sijaitsevassa École polytechnique -korkeakoulussa. Se tunnetaan yhtenä Ranskan arvostetuimmista oppilaitoksista - ja myös vaikeista pääsykokeistaan.
 Hän on varannut viikonlopun valmistautumiselle pian koittavaan pääsykokeeseen, vaikka Etelä-Siperiaa hemmottelevat loppusyksyn viimeiset lämpimät ilmat.
 Prohošin uskoo mahdollisuuksiinsa.
 – Se on suunnitelma, jota mietin jo silloin, kun pääsin yliopistoon. Niihin aikoihin kaikki tuntui kaukaiselta, mutta nyt se on jo melkein todellisuutta, hän sanoo.
 Nikita Prohošin on yksi vuosikurssinsa lahjakkaimmista opiskelijoista. Tähän mennessä hän on saanut kaikista kursseistaan korkeimman arvosanan. Grigori Vorobjov
 Jos haave toteutuu, opiskelua Pariisissa helpottaa jo ennestään hyvä ranskan kielen taito. Maa on jo muutenkin tuttu. Prohošin teki ensimmäisen ulkomaanmatkansa Ranskaan, kun hän osallistui siellä 16-vuotiaana teatteriryhmänsä kanssa festivaaleille.
 Prohošin uskoo, että kokemus huipputason eurooppalaisesta korkeakoulusta kasvattaisi häntä paljon niin ammatillisesti kuin ylipäätään ihmisenä.
 Toisaalta hän kertoo pitävänsä tärkeänä oman yliopiston ja kotimaan tieteen kehittämistä. Nosteessa oleva Akademgorodok tarjoaa myös paljon mahdollisuuksia nuorelle tutkijalle.
 Nikita Prohošin tahtoo edetä askel kerrallaan, eikä tulevaisuudesta koskaan tiedä. Mutta ainakin tällä hetkellä paluu maisteriohjelman jälkeen tutkijaksi kotiin Novosibirskiin tuntuu hyvältä ajatukselta.
 – Se on yksi todennäköisimmistä vaihtoehdoista, Prohošin sanoo.

"Kuin haltioiden kieltä" – Nikita Prohošin, 20, nauttii matematiikkaan uppoutumisesta, ja hänen kaltaistensa avulla Venäjä pyrkii taas matematiikan suurvallaksi


Summary: Jos työllisyyden kehitys sakkaa, voi verotuksessa muhia vielä iso poliittinen kiista, arvioi politiikan toimittaja Robert Sundman.

Kun keskustassa käytiin puheenjohtajakamppailua alkusyksystä, pidettiin elinkeinoministeri  Katri Kulmunia  puolustusministeri  Antti Kaikkosta  ”vasemmistolaisempana” vaihtoehtona puoluejohtajaksi.
 Analyysit punamultaisesta Kulmunista ja keskustan käänteestä vasempaan ovatkin olleet varsin suosittuja toimittajien ja politiikan kommentaattoreiden keskuudessa. Niitä on hellitty myös Kulmunin valinnan jälkeen.
 ”Kulmunin valitsemalla keskustalaiset ilmaisevat tahtoa muuttaa puoluettaan keskustavasemmistolaiseksi”, kirjoittavat esimerkiksi  Matti Mörttinen  ja  Lauri Nurmi  tuoreessa kirjassaan  Antti Rinne – Koko tarina  (Into, 2019).
 ”Politiikka ottaa pari piirua vasemmalle”,  kirjoitti puolestaan Talouselämän päätoimittaja   Jussi Kärki  ja nimesi Kulmunin johtaman puolueen ”pehmokeskustaksi”.
 Kun Kulmunin johtajataipaleen ensimmäisiä askelia katsoo, piirtyy aivan toisenlainen kuva. Kulmuni vaalii ulostuloissaan edeltäjänsä  Juha Sipilän  linjaa – ja se saattaa aiheutta hallituksen sisällä vielä kovaa vääntöä.
 Kulmuni itse on myöhemmin kuitannut median kuvailun omasta vasemmistolaisuudestaan toimittajien arvioiksi.
 Todisteena Kulmunin vasemmistolaisemmasta  linjasta on käytetty esimerkiksi hänen vaalikonevastauksiaan.  Iltalehden mukaan Kulmuni ja Kaikkonen olivat  Alma Median vaalikoneessa eri mieltä vero- ja finanssipolitiikan linjoista.
 Kulmuni oli vastannut, että hänen mielestään esimerkiksi pääomatuloveroa voisi kiristää. Toisaalta Kulmuni ajatteli, ettei valtion velkaantumista pidä vähentää etuuksia leikkaamalla.
 Kulmuni itse on myöhemmin kuitannut median kuvailun omasta vasemmistolaisuudestaan toimittajien arvioksi. Viime aikoina hän onkin puhunut mielellään esimerkiksi paikallisen sopimisen edistämisestä.  Ylen Politiikkaradion haastattelussa  tällä viikolla elinkeinoministeri puolusti edellisen hallituksen politiikkaa ja kilpailukykysopimusta, joka hiertää parhaillaan käynnissä olevalla palkkakierroksella.
 Kulmuni on monissa kysymyksissä Juha Sipilän kannoilla.
 Keskusta on vaatinut, ettei yrittämisen tai omistamisen verotusta kiristetä. SDP taas on halunnut hallituksen tekevän uusia menolisäyksiä. Kummatkin saavat helpommin haluamansa, jos työllisyystavoitteeseen päästään.
 Antti Rinteen (sd.) hallituksen  on sanottu nousevan tai kaatuvan työllisyystavoitteensa mukana. 75:n prosentin työllisyystavoite onkin hallituksen koossapitävä liima.
 Keskusta on vaatinut, ettei yrittämisen tai omistamisen verotusta kiristetä. SDP taas on halunnut hallituksen tekevän uusia menolisäyksiä. Kummatkin saavat helpommin haluamansa, jos työllisyystavoitteeseen päästään.
 Työllisyystavoite on kuitenkin ollut tärkeämpi juuri keskustalaisille. Kun purkuun kaavaillun aktiivimallin vaikutuksia perjantaina esiteltiin,  kiirehti valtiovarainministeri   Mika Lintilä  (kesk.) jo jonkinlaista ”aktiivimalli 2.0:aa”, ettei 75 jäisi vain tyhjäksi numeroksi.
 Moni palkansaajaliikkeen ekonomisti, joita esimerkiksi SDP mielellään kuuntelee, on jo pidempään kritisoinut työllisyysastetta mittarina talouden kehitykselle. Voikin olla, että jos työllisyystavoitetta ei saavuteta tai jos Suomi ei luisu taantumaan, edessä on vielä paitsi kiista tavoitteen pitävyydestä myös siitä, miten taloutta sitten tasapainotetaan.
 Silloin joko menolisäyksistä on luovuttava, verotusta kiristettävä tai velanottoa lisättävä.
 Demareilla on pitkä vero-ohjelma, jonka toimenpiteistä vain harva on päätynyt Rinteen hallituksen ohjelmaan.
 Pääministeripuolue SDP:ssä haluttaisiin  todennäköisesti säätää mieluummin verotusta. Demareilla on pitkä vero-ohjelma, jonka toimenpiteistä vain harva on päätynyt Rinteen hallituksen ohjelmaan. Paine saattaa kasvaa. Työministeri  Timo Harakka  (sd.)  pohti Ylen Ykkösaamussa 12. lokakuuta , että listaamattomien yritysten osinkojen verohelpotukseen olisi ehdottomasti puututtava. Asiaa voisi hänen mielestään tarkastella hallituksessa, jos työllisyystavoitteeseen ei päästä.
 Keskustalle tämä ei käy.  Katri Kulmuni totesi Suomen Kuvalehden haastattelussa, että nyt tehdyt menolisäykset perutaan, jos työllisyystavoitteeseen ei päästä.  Siis leikataan mieluummin kuin korotetaan veroja.
 Vaikka vaalikonevastauksissa Kulmuni oli myönteisempi pääomatulojen verotuksen kiristämiselle, on hän nyt todennut, ettei yritysten tai yrittämisen verotus saa kiristyä. Tämä koskee myös listaamattomien yritysten osinkojen verohuojennusta, hän totesi Politiikkaradion haastattelussa.
 Helsingin Sanomien tuore juttu  maalaakin kuvan SDP:stä, joka on jäänyt keskustan panttivangiksi omistamisen ja yrittämisen verotukseen liittyvissä kysymyksissä.
 Voi olla, että juuri veroista riidellään kiivaimmin, jos työllisyyden kehitys ei vastaa odotettua.

Analyysi: Kulmunin arvioitiin vievän keskustaa vasemmalle, mutta hallituksen veropolitiikka todistaa toisin


Summary: Uudelleensijoitusohjelman kautta otettavat pakolaiset ovat erillisiä turvapaikanhakijoista, joita tulee runsaammin Yhdysvaltoihin.

Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  on allekirjoittanut suunnitelman, joka leikkaa Yhdysvaltojen vastaanottamien pakolaisten määrää vuonna 2020. Ensi vuonna maa ottaa vastaan korkeintaan 18 000 pakolaista, kertoo uutistoimisto AP.
 Presidentti  Barack Obaman  viimeisenä virkavuotena uudelleensijoitusohjelman kautta vastaanotettavien pakolaisten maksimimäärä oli vielä 85 000.
 Trumpin hallinto on jo aiemmin vähentänyt uudelleensijoitusohjelman kautta otettavien pakolaisten lukumäärää. Tänä vuonna maa ottaa vastaan 30 000 pakolaista. Luku on pienin vuonna 1980 perustetun uudelleensijoitusohjelman historiassa.
 Yhdysvaltain ulkoministeriö  ilmoitti syyskuussa  vastaanotettavien pakolaisten määrän leikkauksesta. Ihmisoikeusjärjestöt arvostelivat päätöstä.
 Uudelleensijoitusohjelman kautta otettavat pakolaiset ovat erillisiä 350 000 turvapaikkahakemuksesta, jotka Yhdysvaltojen odotetaan vastaanottavan ensi vuonna.
 Turvapaikanhakijat jättävät hakemuksensa Yhdysvalloissa tai maan raja-asemilla. Uudelleensijoittamisohjelman kautta tulevat pakolaiset hakevat pääsyä Yhdysvaltoihin ulkomailta.
 Lue lisää:
 Trumpin hallinto aikoo pudottaa rajusti USA:n ulkomailta vastaanottamien pakolaisten määrää

Trump hyväksyi vähennyksen: Yhdysvallat ottaa ensi vuonna vastaan korkeintaan 18 000 pakolaista


Summary: Kulttuurivieras, kirjailija, toimittaja Anni Saastamoinen tuli tunnetuksi masennuksen kuvaajana. Nyt häntä kiitellään hauskuudesta.

"Sinä pelastit elämäni."
 Tällaisia viestejä Anni Saastamoinen, 33, saattaa saada ventovierailta.
 – Onhan se hämmentävää. Minä pieni hiiri muka pelastan jonkun elämän! Ihania tällaiset kommentit ovat, mutta nöyräksi ne vetävät.
 Parin viikon ajan Saastamoiselle on tullut myös erilaisia kommentteja. Niissä ihastellaan häneen hauskuuttaan ja humoristisia havaintojaan. Niiden syy on tuore romaani  Sirkka , joka on herättänyt lukijoissa liikuttavaa samastumista.
 "Bongailen Sirkkaa vähän kaikista. Itsestänikin"
 Tunnetuksi Anni Saastamoinen tuli kuitenkin pari vuotta sitten, kun hän julkaisi  Depressiopäiväkirjat . Siinä Saastamoinen kuvaa omaa masennustaan. Hän halusi kertoa, miltä tuntuu, kun on niin pohjalla, ettei pysty viemään edes roskia ulos ja hengittäminenkin tuntuu työläältä.
 "Mikään ei tunnu miltään. Kaikki on pelkkää harmaata, mitätöntä paskaa ja jokainen ihmiskontakti, jonka joutuu kohtaamaan – olipa se sitten rakkain ystävä, naapuri rapussa, tai kaupan kassa – on vastenmielisintä ja ahdistavinta, mitä saattaa ajatella."
 Masentuneille syksy on usein armollista, kun saa käpertyä pimeyteen. Saastamoinen vannoo kirkasvalolampun nimeen. Mårten Lampén / Yle
 Kirja ja siitä syntynyt podcast ovat henkilökohtaista ja vimmaista tekstiä. Kirosanat alleviivaavat pahaa oloa. Saastamoinen halusi kirjoittaa juuri siitä, miltä tuntui. Hän oli ärsyyntynyt median tapaan käsitellä masennusta sankaritarinoiden kautta.
 – Vielä muutama vuosi sitten masennuksesta kirjoitettiin lähinnä selviytymistarinoiden kautta. Sellaisten juttujen lukeminen on turhauttavaa, kun itsellä on sellainen olo ettei selviä mistään.
 Saastamoinen on saanut paljon palautetta siitä, miten osuvasti hän kuvaa masennusta. Hän on ahkera twiittaaja ja yhä edelleen hän saa Twitterissä kommentteja "juuri tuollaiselta minustakin tuntuu".
 On helpompi sanoa, että reisiluu on poikki kuin puhua mielenterveydestä
 Masennuksesta ei ole helppo puhua, saati kirjoittaa. Miten kuvata sellaista, mitä ei itsekään ymmärrä? Siksi Saastamoinenkaan ei kertonut masennuksestaan juuri kenellekään. Oli paljon helpompi vastata, että "ihan kivasti menee" kuin ryhtyä kertomaan, miten jokainen päivä on selviytymistä ja miten kaikki kohtaamiset pelottavat.
 – Mielenterveysongelmiin liittyy edelleen valtava häpeä. On paljon helpompaa sanoa, että voi, reisiluuni on poikki kuin, että mieleni on rikki.
 Ei Saastamoinenkaan heti halunnut myöntää olevansa sairas. Oireet alkoivat lokakuussa 2014, mutta hän uskotteli pitkään, että tämä on vain tällaista syysmasennusta.
 Mutta meni aikaa ja olo vain paheni. Lopulta puoliso pakotti myöntämään, ettei ole normaalia itkeä jatkuvasti ilman selkeää syytä tai pelätä asunnosta poistumista.
 – Hän sanoi, että nyt sun on haettava apua.
 Se on helpommin sanottu kuin tehty.
 Saastamoisen mukaan masentuneelta vaaditaan paljon ponnisteluja, jotta pääsisi korvattavan hoidon piiriin. - Homma pitäisi tehdä paljon yksinkertaisemmaksi. Mårten Lampén / Yle
 Koska pää ei ole halki, on sairaus jollain tavalla todistettava. Se vaatii useita käyntejä lääkärillä ja psykiatrisella sairaanhoitajalla. Hoitoon pääsemisen eteen joutuu tekemään sellaisia ponnisteluja, jotka olisivat työläitä terveille ja reippaillekin, saati sitten masentuneelle, joka ei pysty poistumaan kotoaan.
 Hoitoon ei päässut heti, joten Saastamoisellekin suositeltiin ensi alkuun mielenhallintaryhmää ja kirjoja luettavaksi.
 – Se on aika iso keskisormi siinä tilanteessa, kun miettii vain jäänkö kotiin makaamaan vai menenkö bussin alle.
 Mielenterveysongelmien hoidosta ja hoitoon pääsyn vaikeudesta on puhuttu vuosikausia. Yhä edelleen saamme lukea, miten pitkiä jonoja hoitoon pääsemisessä on ja miten kuormitettu järjestelmä on.
 – On outoa, ettei asia tunnu muuttuvan. Ymmärrän kyllä, että koneistoa on vaikea kääntää, mutta pitkittyminen aiheuttaa vain turhia sairauspoissaoloja. Ja sitähän yhteiskunta ei toivo.
 Ruuhkautuminen ei ole mikään ihme. Noin joka viides suomalainen kärsii jossain vaiheessa elämäänsä masennuksesta. Se on yksi yleisimmistä syistä työkyvyttömyyseläkkeeseen. Masennuksesta on muutamassa vuosikymmenessä tullut suomalaisten kansantauti.
 – Ja miten paljon on niitä, jotka ovat tilastojen ulkopuolella? Ihmisellä on taipumus vain yrittää selviytyä.
 Masennus on ankeuttajan suudelma
 Vaikka masennuksesta nykyään puhutaan paljon, liittyy siihen edelleen harhakuvia. Saastamoinen törmää yhä käsityksiin, joissa masentuneet ovat epäsiistejä mörököllejä.
 – Ihmisten on välillä vaikea käsittää, että masentunut voi käydä töissä ja nauraa. Paha olo ei näy aina ulospäin.
 Myös Saastamoinen on saanut kohdata paljon hämmästelyä. "Masentunut, sinä? Ei olisi uskonut!"
 Ei niin, sillä Saastamoinen on reipas, puhelias ja eläväisen oloinen ihminen. Sellainen jolta hommat hoituvat.
 – Olen tottunut tekemään paljon. Siksi masennus iskikin juuri silloin, kun elämässä oli kaikki peruspilarit kunnossa.
 Oli työ, puoliso, asunto, ystäviä, kiinnostavia harrastuksia. Kaikki hyvin siis. Jostain syystä juuri silloin mielen sopukoista alkoi puskea mörköjä.
 – Ihmismieli on niin kummallinen. Se pystyy suojelemaan itseään. Romahdin vasta sitten, kun elämä oli turvallista ja tasaista.
 Mielen rikkoutumista on vaikea kuvata. Saastamoinen kuuntelee parhaillaan Harry Potter -äänikirjoja ja löysi sieltä osuvan kuvauksen. - Ankeuttajat tekevät juuri sitä, mitä masennuskin. Mårten Lampén / Yle
 Saastamoinen kuvaa masennusta osuvasti  Harry Potter  -kirjoista tutuilla ankeuttajilla. Jos ankeuttaja pääsee suutelemaan, elämästä häviää kaikki ilo ja lopuksi jäljelle jää vain ihmistä muistuttava kuori.
 – Kuuntelen parhaillaan Pottereita  Vesa Vierikon  lukemina äänikirjoina. Ne ovat loistavia. Luin niitä nuorempana, mutta en silloin tajunnut tietenkään, että ankeuttajat kuvastavat juuri masennusta. Käsittääkseni  J.K. Rowling  on puhunut niistä myös masennuksen vertauskuvina.
 Kiusaaminen jätti pelon hylätyksi tulemisesta
 Käytyään terapiassa ja puhuttuaan ihmisten kanssa Saastamoinen on tajunnut, mistä masennus hänen kohdallaan juontaa. Se oli tehnyt tuloaan jo kauan.
 Masennus sai Saastamoisen huomaamaan, miten vihainen ja angstinen ihminen hän oli ollut. Lähes koko ikänsä.
 Kovan suojakuoren alle oli ollut helppo kätkeytyä. Kukaan ei huomannut, miten Saastamoinen pelkäsi. Hän pelkäsi hylätyksi tulemista.
 Luihin ja ytimiin tarttunut pelko oli alkanut jo ala-asteella. Pohjois-Savossa Keiteleellä kasvanut Saastamoinen kävi pientä kyläkoulua. Oppilaita oli vain muutamia kymmeniä. Kuulostaa idylliseltä, mutta sitä koulunkäynti ei ollut. Heti ensimmäisten luokkien jälkeen alkoi ulkopuolelle jättäminen.
 – Muut päättivät olla puhumatta minulle mitään. Jos oltiin polttopalloa, kaikki polttivat minua.
 Saastamoinen yritti puhua asiasta opettajalle, mutta opettajan mukaan se oli ihan normaalia, kouluelämään kuuluvaa.
 – Silloin sitä oli aika yksin. Mietin, että tällaistako loppuelämä tulee olemaan.
 Kiusaaminen jatkui nimittelyllä. "Tum, tum, tankki saapuu." Sitä kesti aina lukioikään saakka. Silloin Saastamoinen alkoi saada oikeita ystäviä. Silti epäilys kaiversi jatkuvasti. Ehkä nämäkin hylkäävät.
 – Kiusaamisesta jäi jatkuva epäilys kaikkiin ihmissuhteisiin. Koko ajan ajatteli, että haluaako nuo oikeasti olla mun kanssa.
 Anni Saastamoinen uskoo, että on nykyään paljon mukavampi ihminen kuin nuoruudessaan. - Vanhat kaverit ovat sanoneet, että olin pelottava silloin. Mårten Lampén / Yle
 Saastamoinen verhosi epävarmuutensa ja pelkonsa vihaan. Hän esitti kovaa ja vaikeasti lähestyttävää. Sillä tavoin pystyi suojautumaan.
 – Olin itse itselleni ilkeä. Ihan vain siksi, etteivät muut pysty loukkaamaan pahemmin. Selviytymistaktiikkani oli, että teen itsestäni vitsin ennen kuin muut ehtivät.
 Saastamoinen piti rooliaan yllä kauan, koska halusi suojella itseään. Hän teki kaikkensa, ettei tarvitsisi ajatella, miten pahalta tuntuu. Vasta masennus hajotti vihaisen kuoren.
 – Nyt kun olen jutellut vanhojen lukioaikaisten ystävieni kanssa, he ovat sanoneet, että olin tosi pelottava silloin ennen.
 Saastamoinen penää kotien vastuuta kiusaamisen estämisessä. Hänen mukaansa kotikasvatuksessa on mennyt jokin pahasti pieleen, jos erilaisuuden sietäminen on näin huonolla tolalla. Kiusaamisen saattaa laukaista hyvinkin pieni asia.
 – Ei koulussa pystytä kasvattamaan lapsia "uudelleen". Kyllä sen pitää lähteä kotoa.
 Sirkka arvostaa arkea ja etsii possessiivisuffiksivirheitä
 Nykyään Saastamoinen uskaltaa olla herkkä ja haavoittuvainen. Terapiaistunnot opettivat tunnistamaan pinttyneitä käyttäytymismalleja. Enää Saastamoinen ei tarvitse terapiaa tai mielialalääkkeitä.
 – Olen malliesimerkki paranemisesta, hän nauraa itseironisesti.
 Hän tietää, ettei masennusta noin vain voiteta. Se saattaa uusia, jos ei pidä varaansa. Sen kanssa on osattava elää. Siksi Saastamoinen nykyään tarkkailee itseään ja ennen kaikkea jaksamisensa rajoja.
 Vuorotyön takia Saastamoinen ei ehdi enää harrastaa roller derbya. - Endorfiinit on hankittava kuntosalilta ja koiran kanssa ulkoillessa. Mårten Lampén / Yle
 Etenkin tänä vuonna rajoja on ollut pakko vetää. Saastamoinen on Iltalehden uutistoimittaja. Vuorotyönsä ohella hän on kirjoittanut ensimmäisen romaaninsa. Melkoinen saavutus kenelle tahansa.
 – Se on vaatinut aika monta hiljaista koti-iltaa vastapainoksi.
 Jos  Depressiopäiväkirjat  oli vihaista, vimmaista tykitystä masennuksesta, on  Sirkka  toista maata.
 Romaanin päähenkilö on hillityn hallittu järjestyksen ystävä. Sirkkaa hermostuttaa narikassa sikin sokin olevat henkarit. Ne on oikaistava. Sirkan huveihin kuuluu possessiivisuffiksivirheiden etsiminen kaupan ilmoitustaululta sekä oluen (vain yhden) juonti viherkasveja kastellessa.
 Saastamoinen ei osaa vastata, mistä moinen Sirkka-hahmo hänen mieleensä tupsahti. Hän tuntee montaa Sirkkaa, mutta ei ketään hahmonsa kaltaista.
 – Siinä on poimintoja monista ihmisistä, joita olen joskus tavannut, muun muassa itsestäni.
 Ainakin yksi yhdistävä tekijä löytyy. Saastamoinenkin rakastaa viherkasveja. Hänellä on niitä kotonaan paljon. Puoliso ei enää katso hyvällä kodin muuttumista viidakoksi, joten Saastamoinen joutuu tuomaan salaa kotiin pistokkaita.
 Päätoiminen kirjailijan työ ei ainakaan vielä houkuttele Saastamoista. Hän nauttii toimittajan työstä aivan liikaa hylätäkseen sen. Nyt kun Saastamoisella on taas energiaa ja elämäniloa, hän aikoo tehdä töitä ja pitää kirjoittamisen hauskana harrastuksena.
 – Onhan se ihmeellistä, että on tässä ja päässyt pois siitä tyhjyydestä, missä jonkin aikaa olin.
 Anni Saastamoinen liikkuu usein viljelypalsoilla. Hän haaveilee omasta viljelypalstasta, jossa voisi viherpeukaloida kunnolla. Hän on ilmoittautunut jonoon, joten ehkä parin vuoden kuluttua oma palsta on totta. Mårten Lampén / Yle
 Täältä  voit kuunnella Depressiopäiväkirjat podcastia (Yle Areena)

Viha ja angsti suojasivat Anni Saastamoista – vasta romahdus mursi kovan ulkokuoren: "Taktiikkani oli olla itselleni ilkeämpi kuin muut"


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Suomessa on tuhansia superrikkaita – Iso osa rikkaista elää osinko- ja muilla pääomatuloilla keskituloisen veroilla
 Suomeen on syntynyt prosenttikerho, joiden tulo- ja varallisuuskehitys on aivan  omaa luokkaansa . Vaikka heidän tulonsa ovat kasvaneet merkittävästi, heidän verotus on lähellä keskituloista palkansaajaa. Kyse on Suomen rikkaista, joita on noin 50 000. Asiantuntijan mukaan verotus on suosinut jo pitkään pientä osaa veronmaksajista, jotka ovat voineet muuttaa tulonsa palkkatuloista pääomatuloiksi.
 Venäjä panostaa taas tutkimukseen, mitä ajattelee nuori matemaatikko?
 Nikita Prohošin mielestä matematiikka on kiehtovaa ja helppoakin, vaikka monet tuppaavat pitämään sitä luotaantyöntävänä.  Grigori Vorobjov
 20-vuotias  novosibirskiläinen  Nikita Prohošin  opiskelee neljättä vuotta matematiikkaa Novosibirskin valtionyliopistossa. Hänen mielestään matematiikka on kiehtovaa ja helppoakin, vaikka monet tuppaavat pitämään sitä luotaantyöntävänä. Prohošinin opinahjossa matematiikkaan panostetaan, vuonna 1957 perustettu tiedeakatemian Siperian osasto on toipunut viime vuosina Neuvostoliiton hajoamisen aiheuttamasta taloudellisesta kurjuudesta ja muuttoaallosta ulkomaille. Ei niin, etteikö ulkomaille haluttaisi yhä, Prohošinkin haaveilee opiskelusta Pariisissa - mutta hän haaveilee silti paluusta takaisinkin, omaan kotikaupunkiin matemaatikon töihin.
 Viha ja angsti suojasivat Anni Saastamoista – vasta romahdus mursi kovan ulkokuoren
 Anni Saastamoinen tuli tunnetuksi pari vuotta sitten julkaistuaan Depressiopäiväkirjat-teoksen. Mårten Lampén / Yle
 Kulttuurivieras, kirjailija, toimittaja  Anni Saastamoinen , 33, tuli tunnetuksi vihaisesta kirosanoja vilisevästä masennustilityksestään. Nyt hän on  kirjoittanut arjen ylistyksen , jossa irrotellaan yhdellä oluella kukkia kastellessa. Saastamoisen elämää on varjostanut koulukiusaaminen.
 Sunnuntaista luvassa poutapäivä
 Ilmatieteen laitos
 Sunnuntaita vietetään suuressa osassa maata poutaisessa ja aurinkoisessa säässä. Etelässä ja idässä voi paikoin tihuttaa vettä. Lämpötilat ovat etelässä nollan tuntumassa ja pohjoisessa pakkasta on enimmillään reilut 15 astetta. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Suomessa on tuhansia superrikkaita, viha ja angsti suojasivat kirjailija Anni Saastamoista, Venäjä panostaa taas tutkimukseen


Summary: Saudi Aramcon listautumisannista saattaa tulla maailman suurin.

Saudi-Arabia ilmoitti sunnuntaina, että öljy-yhtiö Saudi Aramco listautuu Riadin pörssiin.
 Listautumisannista saattaa tulla maailman suurin. Yhtiön arvoksi on arvioitu vähintään 1,5 biljoonaa euroa. Yksi biljoona on tuhat miljardia. Aramco tuottaa noin kymmenen prosenttia maailman öljystä.
 Nesteen energia-asiantuntija  Lauri Kärnä  sanoo Ylelle, että listautumisen tavoitteena on monipuolistaa Saudi-Arabian taloutta.
 – Heillä on voimakas tarve monipuolistaa maansa taloutta ja investoida muuhun kuin öljyyn, muun muassa petrokemiaan.
 Petrokemia on kemian haara, joka tuottaa ja tutkii öljy- ja maakaasupohjaisia kemikaaleja.
 – Saudi-Arabia tarvitsee rahaa. Maan budjettitasapaino edellyttäisi tänä vuonna noin 86 dollarin öljyn tynnyrihintaa. Tynnyrihinta on ollut pitkään noin 60 dollaria eli he joutuvat syömään koko ajan omia valuuttavarantojaan, Kärnä toteaa.
 Asiantuntija: Listautuminen ei vaikuta öljyn hintaan
 Öljy-yhtiön omistaa Saudi-Arabian valtio. Kruununprinssi  Mohammed bin Salman  on ajanut pörssiinlistautumista jo useamman vuoden, mutta se on lykkääntynyt toistuvasti.
 Saudi Aramco on valtava yhtiö.
 – Kyllä se on erittäin merkittävä. Se tulee olemaan suurin pörssiyhtiö, Kärnä sanoo.
 Hän kertoo, että tämän vuoden ensimmäisellä vuosipuoliskolla Saudi Aramco tuotti noin 47 miljardia dollaria liikevoittoa. Seuraavaksi suurin öljy-yhtiö Exxon Mobile tuotti vähän reilut 5 miljardia dollaria.
 Kärnän mukaan listautuminen ei vaikuta öljyn maailmanmarkkinahintaan eikä näy kuluttajien arjessa.
 – Öljy on niin suuri hyödyke ja sitä tuotetaan joka puolella maailmaa, joten siihen ei yksittäisen yrityksen toiminta sinällään vaikuta.
 Lue lisää:   Saudi-Arabian energiaministeri Ylelle: Saudit tulossa mukaan Venäjän arktisen alueen maakaasuntuotantoon
 Syyskuun lennokki-iskut voivat vaikuttaa osakkeiden kysyntään
 Saudiomisteisen uutiskanava Al-Arabiyan mukaan Saudi Aramco julkaisee listautumisesitteensä 10. marraskuuta. Uutistoimisto AFP:n mukaan osakkeiden myynnin odotetaan alkavan joulukuun puolivälissä.
 AFP:n lähteiden mukaan Aramcon odotetaan myyvän viisi prosenttia osakkeistaan. Lähteiden mukaan kaksi prosenttia osakkeista tulisi tarjolle Riadin pörssiin joulukuussa. Loput kolme prosenttia osakkeista olisi määrä myydä ensi vuonna ulkomaisessa pörssissä.
 Aramcon listautumista on odotettu mielenkiinnolla, sillä yhtiön arvoksi on arvioitu 1,5–2 biljoonaa dollaria, mikä tekisi siitä maailman selvästi suurimman yhtiön.
 Talousuutisia julkaisevan  Bloombergin mukaan  vuonna 2018 Aramcon nettotulos oli suurin piirten sama kuin teknologiayhtiö Applen ja Googlen sekä energiayhtiö Exxon Mobilen yhteensä.
 Listautumisen viivästymisen syyksi on arvioitu Saudi-prinssin odotuksia, että yhtiön arvo olisi kaksi biljoonaa.
 Viime syyskuun lennokki-iskut Aramcon tuotantolaitoksiin voivat vaikuttaa osakekysyntään, jos sijoittajat pohtivat turvallisuutta ja poliitiisia jännitteitä. Iskut supistivat yhtiön öljyntuotantoa tilapäisesti.
 Lue lisää:   Analyysi: Isku suoraan Saudi-Arabian sydämeen – se ei pysähtynyt, mutta haavoittui pahasti

Saudit listaavat jättimäisen öljy-yhtiönsä pörssiin, arvo jopa 1 500 miljardia euroa – suomalaisasiantuntija: Saudi-Arabia tarvitsee rahaa


Summary: Onko paikkakunnallasi ollut aamulla sumuista? Lähetä meille kuva!

Sankka sumu haittaa monin paikoin maan etelä- ja keskiosassa. Ilmatieteen laitoksen päivystävän meteorologin  Anja Häkkisen  mukaan esimerkiksi pääkaupunkiseudulla näkyvyys on pahimmillaan alle 100 metriä.
 – Tähän aikaan vuodesta sumu voi kestää hyvinkin pitkään, mutta sumun pitäisi hälvetä puoleen päivään mennessä, kertoo Häkkinen.
 Sumua Helsingin Länsi-Pasilassa sunnuntaiaamuna 3. marraskuuta 2019. Tommi Pylkkö / Yle
 Traffic Management Finland varoittaa autoilijoita Twitterissä sumusta ja sen vaikutuksesta näkyvyyteen.
 Sumun hälvettyä päivästä on luvassa poutainen. Lämpötilat ovat etelässä ja idässä nollan tuntumassa. Lapissa on pakkasta voi olla selkeillä alueilla 10-20 astetta.
 Oliko paikkakunnallasi aamulla sumuista? Otitko siitä kuvan? Lähetä se meille! Kuvajoukkoistuksen  pelisäännöt voit lukea täältä .

Sankka sumu piinaa monin paikoin etelässä – meteorologi lupaa helpotusta aamupäivän aikana


Summary: Uutelan tilan 480-vuotiseen historiaan mahtunut useita sotia, nälkävuosia ja Suomen vaiheet Ruotsin ja Venäjän alaisuudesta itsenäisyyteen.

Janne  ja  Miia Mikkelä  nauttivat aamukahvia keittiönpöytänsä ääressä. Ollaan Uutelan maatilalla, joka sijaitsee keskellä Ummeljoen kylää Kouvolassa.
 Tilalla on varsin mielenkiintoinen historia. Se ulottuu ainakin 480 vuoden taakse, todennäköisesti vielä pidemmällekin.
 Tilalla kasvanut nykyinen isäntä Janne Mikkelä sanoo tiedostaneensa kotitilansa käsittämättömän pitkän historian aina.
 – Ei sitä nuorena oikeastaan ajatellut. Vasta viime aikoina on konkretisoitunut, miten pitkä historia tilalla loppujen lopuksi on. Ja miten harvinaista se on, Mikkelä pohtii.
 Keittiön ikkunasta näkyy traktori, jota ei 1500-luvulla osattu kaivata maataloustöitä helpottamaan. Navetassa ammuvia lehmiä on sen sijaan hoidettu tilalla todennäköisesti alusta saakka.
 Siitä, millainen tila oli lähes 500 vuotta sitten, ei ole säilynyt vankkaa perimätietoa. Mikkelät ovatkin hiljattain alkaneet selvittää tilan vaiheita.
 Se on varmaa, että tilan ensimmäinen isäntä ei päiviään kahvilla aloittanut. Tila oli olemassa jo kauan ennen kuin kahvi saapui Suomeen. Sekin tiedetään, että yksi tilan varhaisista isännistä on joutunut vastaamaan noituussyytteisiin.
 Hänen nimittäin väitettiin noituneen kirkkoherran kuoliaaksi.
 Agricola palasi Turkuun
 Vuonna 1539 Uutelan tilalla oli jo todistettavasti elämää. Se oli vuosi, jona Mikael Agricola palasi takaisin Turkuun opintomatkaltaan Saksan Wittenbergistä. Samasta kaupungista, jossa Martti Lutherin kerrotaan aiemmin naulanneen teesinsä linnankirkon oveen.
 Saman vuoden aikana perustettiin myös kirkkopitäjä nimeltä Iitti. Verrattain lähellä sijaitsi jo tuolloin Ummeljoki.
 Janne ja Miia Mikkelä ovat johtaneet Uutelan tilaa kohta 25 vuotta. He ovat tilan 17. omistajasukupolvi. Jesse Mäntysalo/Yle
 Nykyisin Kouvolaan kuuluvan kylän varhaisimmista vaiheista on niin ikään niukasti tietoa. Vuodelta 1539 peräisin olevassa maakirjassa mainitaan kuitenkin Ummeljoelta neljä kantatilaa, joten vähintään viriävä kylä se on 480 vuotta sitten ollut.
 Yksi neljästä kantatilasta on edelleen toiminnassa.
 Janne ja Miia Mikkelä isännöivät Uutelan tilaa jo 17. sukupolvessa. Uutelaksi tila muuttui vasta 1900-luvulla. Sitä ennen se tunnettiin nimillä Lagman, Laaman ja Laamainen.
 – Silloin 1900-luvun alussa on todennäköisesti tapahtunut jokin jako, jonka yhteydessä nimi on muuttunut Uutelaksi. Nimen alkuperästä meillä ei ole mitään tietoa, Janne Mikkelä sanoo.
 Merkintä maakirjoissa
 Tilan historia johtaa siis todistettavasti ainakin vuoteen 1539. Juuret ovat varmasti pidemmälläkin, mutta vasta tuolloin ensimmäisiin virallisiin dokumentteihin, maakirjoihin, on tehty ensimmäiset merkinnät verotettavista taloista.
 Mittakaavaa Uutelan tilan käsittämättömän pitkästä historiasta antaa se, että tutkimusmatkailija Kristoffer Kolumbus oli saapunut Amerikkaan ainoastaan 47 vuotta ennen kuin ummeljokelaisesta tilasta on tehty ensimmäiset viralliset kirjaukset.
 Esimerkiksi Helsinki perustettiin vuonna 1550.
 Vuonna 1993 Jannen vanhemmat  Seija  ja  Kalevi Mikkelä  saivat Pro Agrialta sukutilakunniakirjan sekä niin sanotun haukkaviirin. Se myönnetään merkiksi siitä, että tila on ollut saman suvun omistuksessa varhaisimmista maakirjoista lähtien.
 Uutelan tilan ensimmäinen tiedossa oleva isäntä oli Antti Jussinpoika. Jesse Mäntysalo/Yle
 Pro Agrian mukaan sukutilakunniakirjan voi saada maatila, joka on ollut nykyisen omistajasukunsa hallussa yhtäjaksoisesti vähintään 200 vuotta. Lisäksi tilan on oltava edelleen toimiva maa- tai metsätaloustila. Kunniakirjassa mainitaan tilaa hallinneet omistajat ja se uusitaan sukupolven vaihtuessa. Sukutilakunniakirjoja on myönnetty vuodesta 1931 lähtien.
 Pro Agria Keskusten Liiton toimistosihteeri  Heidi Aarnion  mukaan heidän tietokantaansa on kirjattu satakunta sukutilakunniakirjaa, jotka on annettu sellaisille tiloille, jotka ovat olleet saman suvun hallussa ensimmäisistä virallisista merkinnöistä lähtien.
 – Varhaisimmat maakirjat kuitenkin vaihtelevat alueittain. Esimerkiksi Pohjois-Karjalassa maakirjaa on pidetty vuodesta 1618 lähtien, kertoo Aarnio.
 Noituiko isäntä kirkkoherran hengiltä?
 Mikkelät esittelevät kotinsa seinällä olevaa aikajanaa. Siihen on merkittynä paitsi tilan omistajavaihdokset myös ympäröineen maailman suuria tapahtumia 480 vuoden ajalta. Ne ovat mukana havainnollistamassa historian kehitystä ja aikojen muuttumista kaikilta niiltä vuosisadoilta, kun tila on ollut olemassa.
 480 vuoteen ovat mahtuneet niin nälkävuodet kuin lukuisa määrä sotia nuijasodasta lähtien. Tila Ummeljoella on kokenut niin Ruotsin kuin Venäjän alamaisuuden ennen maan itsenäistymistä.
 Vaikka varsinainen sukututkimus vielä odottaa tekijäänsä, ovat Mikkelät saaneet selville eri lähteistä paljon kiinnostavia tietoja sukutilan menneiden isäntien vaiheista – noituussyytteistä lähtien.
 Eskeli Nuutinpoika Laamainen sai tilan haltuunsa 1630-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä häntä syytettiin Elimäen kirkkoherran kuolemasta.
 – Hänen väitettiin aiheuttaneen kirkkoherran kuoleman noituudella. Asia meni käräjille saakka. Sen tarkemmin tarina ei kerro, mihin tuo syytös perustui, Janne Mikkelä kertoo.
 Ummeljoen historiasta kertovassa kirjassa tapauksesta kerrotaan enemmän.
 Miia ja Janne Mikkelä ovat tehneet aikajanan tilansa 480-vuotiaasta historiasta. Jesse Mäntysalo/Yle
 Sen mukaan Eskeli Nuutinpoika vangittiin yksinomaan noituushuhujen perusteella. Se oli ajalle tyypillistä. Vielä 1600-luvulla Euroopassa uskottiin noitiin. Tosiasiat ja mielikuvitus sekoittuivat.
 Eskeli Nuutinpojan noituuden todistamiseksi suoritettiin kirkkoherran ruumiinavaus, jonka perusteella jopa oltiin toteavinaan ruumiissa merkkejä noitakeinoin suoritetusta surmantyöstä. Historia ei kerro, mitä nämä seikat tarkemmin ottaen olivat.
 Syytetty kielsi jyrkästi olevansa syyllinen kirkkoherran kuolemaan ja halusi vannoa puhdistusvalan. Hän myös sai takaajikseen kaksitoista talollista, jotka todistivat, ettei isäntä ollut noita.
 Kesti yli puolitoista vuotta ennen kuin kirkkoherran surmaamisesta epäillyn isännän asia ratkaistiin lopullisesti Elimäen syyskäräjillä 1644. Puhdistusvala yhdessä takaajien todistusten kanssa johtivat syytteestä vapauttamiseen.
 – Tiettävästi tilalla jatkettiin tuomion jälkeen ihan niin kuin ennenkin, Janne Mikkelä kertoo.
 Samaiseen Eskeli Nuutinpoika Laamaiseen liittyi tosin vielä toinenkin noitamainen sivuhaara.
 Niin ikään noituudesta epäilty Eerik Matinpoika nimittäin kertoi loitsunneensa karhun tappamaan kaksi Eskeli Nuutinpojan lehmää.
 Tämä oli kosto siitä, että Eskeli Nuutinpoika oli hajottanut ja kuljettanut pois Matinpojan omistaman aidan. Samoihin aikoihin alkoivat maakiistat naapurikylän kanssa.
 Kuninkaan luokse Tukholmaan
 Vuosikymmeniä noituusväitteiden jälkeen, vuonna 1690, tilaa alkoi johtaa sen seitsemäs isäntä Samuli Yrjönpoika Lagman. Ummeljoen isännät panivat tuolloin luottonsa Samuli Yrjönpoikaan kiistellessään naapurikylän kanssa maiden käyttämisestä.
 Riitely alkoi pikkuhiljaa väestön lisääntyessä, kun maata ei enää riittänyt kaikille.
 – Anjala ja Ummeljoki käyttivät tuolloin yhdessä niittyjä ja peltoja karjanpitoon ja muuhun maatalouteen. Lopulta maista tuli Anjalan ja Ummeljoen välillä pitkä kiista, Miia Mikkelä taustoittaa.
 Anjalan historiaa esittelevässä kirjassa kerrotaan, että ensimmäiset kahinat alueesta ja rajoista käytiin jo vuonna 1560.
 Elettiin Ruotsin vallan aikaa, ja Ummeljoelta päätettiin yhteistuumin lähettää mies Tukholmaan kiistaa selvittämään. Kylän edustajaksi ja puhemieheksi päätyi Samuli Yrjönpoika Lagman, jonka toivottiin pääsevän jutuille itse kuningas Kaarle XI:n kanssa.
 Uutelan tilalle on myönnetty Pro Agrian "haukkaviiri" osoituksena siitä, että tila on kulkenut samassa suvussa ainakin ensimmäisistä maakirjoista eli vuodesta 1539 lähtien. Jesse Mäntysalo/Yle
 – Kyläläiset keräsivät yhdessä rahaa kylän edustajaksi valitulle Samulille. He saivat kokoon 100 kuparitaaleria ja lähettivät hänet matkaan, Mikkelä kertoo.
 Nykyihmisellä riittää Ruotsin-risteilyillä houkutuksia, joihin sortuvilla saattavat rahavarannot huveta pyytämättä ja yllättäen. 1600-luvulla Tukholmaan ei risteilty huvittelemaan, mutta kalliiksi matkustaminen kävi jo silloin.
 Lähteet eivät kerro täsmällisesti, kestikö Samulin reissu tavallista pidempään vai pitikö Ruotsiin matkata toistekin. Se silti tiedetään, että jossain vaiheessa taalerit loppuivat kesken matkanteon.
 – Löysimme historiankirjoista tietoja, joiden mukaan Samuli joutui lainaamaan lisää rahaa eräältä vehkalahtelaiselta porvarilta. Samuli oli ilmoittanut lainasta kirjeitse kyläläisille, jolloin nämä sanoivat itsensä asiasta irti ja kieltäytyivät maksamasta enempää, Miia Mikkelä selvittää.
 – Lopulta kaikki meni sikäli hyvin, että kyläläiset suostuivat osallistumaan kolehtiin, olihan kyse yhteisestä asiasta, hän lisää.
 Siitä, keiden virkamiesten kanssa Samuli Yrjönpoika lopulta pääsi Tukholmassa puhumaan, ei ole tarkempaa tietoa. Kenties itse kuninkaan.
 Pitkä maakiista kesti ainakin 15 vuotta. Se sai virallisen päätöksensä vasta joulukuussa 1706, kun hovioikeus päätti valan tehneen maanmittarin kartoituksen perusteella Takamaan kuuluvan yhteisesti Anjalan ja Ummeljoen kylille. Anjalan kartanon haltijalle jätettiin tosin oikeus anoa sen jakoa, jos ummeljokelaiset hänen mielestään käyttäisivät sitä liian paljon.
 Miia Mikkelän mukaan on hieman epäselvää, päättyikö kiista lopullisesti tähän.
 Vaimo innostui tilan historiasta
 Uutelan sukutilan historian jäljittäminen on ollut eritoten Miia Mikkelän heiniä. Hän kiinnostui miehensä kanssa sukutilan historian selvittelystä erityisesti siinä vaiheessa, kun he alkoivat suunnitella tänä syksynä järjestettyjä tilan 480-vuotisjuhlia.
 – Se, mitä on käyty läpi, liittyy nimenomaan tilan hallitsemiseen. Jospa saisimme jossain vaiheessa sukututkimuksen aikaiseksi, niin se kertoisi paljon lisää, Miia Mikkelä mietiskelee.
 Hän tapasi Jannen nuorena yhteisen ystävän kautta. Hän tuli Ummeljoelle kaupunkilaisena ja opetteli maaseutuelämää aakkosista alkaen.
 – Päädyin ja kotiuduin tänne. Silloin alkuvuosina osallistuin itsekin maatilan töihin. Anoppi vei minut navettaan ensimmäisen kerran eikä minulla ollut mitään kokemusta lehmistä. En uskaltanut edes mennä kovin lähelle niitä, karjakeittiön ovelta vaan vilkuilin, Miia hymähtää.
 Uutelan tilalla vietettiin tänä vuonna 480-vuotisjuhlia. Jesse Mäntysalo/Yle
 Kun Janne ja Miia ryhtyivät isännöimään Uutelan tilaa, oli vuosi 1995. Tuolloin Suomi voitti ensimmäistä kertaa jääkiekon maailmanmestaruuden ja liittyi Euroopan unioniin. Nyt mestaruuksia on kertynyt kolme ja euroja on käytetty maksamiseen kohta 18 vuotta.
 Isältä tyttärelle
 Menneinä aikoina oli tavallista, että tila siirtyi isältä vanhimmalle pojalle. Uutelan tilalla tästä perinteestä kuitenkin poikettiin jo 1700-luvun puolivälissä. Tuolloin tilan otti haltuun talon tytär.
 – Meillä ei ole tietoa siitä, miksi talo ja maat siirtyivät tyttärelle. Lapsikuolleisuus oli tuohon aikaan suurta, joten saattaa olla, että tilan jatkuminen on voinut olla vaakalaudalla ja siksi se on täytynyt siirtää tyttärelle, Miia Mikkelä miettii.
 Tarkka sukututkimus saattaisi tuoda vastauksen tähänkin arvoitukseen.
 – Muuten tila on siirtynyt melko lailla suoraan alenevassa polvessa joko pojalle tai tyttärelle. Yhden kerran siirtymä tapahtui edellisen isännän veljen pojalle, Miia toteaa.
 Vaan jatkuuko sukupolvien ketju Uutelan tilalla vielä eteenpäin?
 Karjanpito loppuu
 Uutelan tila käsittää tänä päivänä kolmisenkymmentä lypsylehmää, viljeltävää peltoalaa on 130 hehtaaria. Leipä ja maito ovat kuitenkin nykyisessä maataloudessa sen verran lujassa, että yhden kortin varaan isäntäpari ei ole elantoa jättänyt.
 – Miia käy muualla päivätöissä. Minä teen talvisin lisäksi lumitöitä eli auraan kiinteistöjen pihoja. Se pitää talouden varmemmalla pohjalla, Janne Mikkelä toteaa.
 Kouvolan Ummeljoella ei ole muita toiminnassa olevia yhtä vanhoja tiloja. Pitkä historia ei ole tuonut Jannelle ja Miialle suuria paineita tilan jatkamiseen. Eivätkä he halua sellaisia sälyttää myöskään kahden aikuisen lapsensa niskoille.
 – He ovat kouluttautuneet muihin ammatteihin, mutta ei tilan jatkamista 18. sukupolvessa ole poissuljettu.
 Joka tapauksessa karjanpito tilalla päättyy nykyiseen sukupolveen. Näin siksi, koska lypsykarjan pitäminen tulevaisuudessa vaatisi uuden ja isomman navetan rakentamisen ollakseen kannattavaa. Ja koska tila sijaitsee käytännössä keskellä Ummeljokea, ei lupaa rakentamiseen todennäköisesti heltiäisi.
 Vaikka onpa maatilan keskeiselle sijainnille looginen selitys.
 – Kylä on kasvanut tilan ympärille, Janne Mikkelä naurahtaa.
 Jutussa on käytetty lähteinä teoksia Ummeljoki – kylien kylä (2017) ja Anjalan historia (1981).

Liki 500-vuotiaan maatilan isäntää pidettiin noitana, joka surmasi kirkkoherran – tila on yhä saman suvun hallussa: "Tiettävästi jatkettiin kuin ennenkin"


Summary: Seniorit hakevat aiempaa hanakammin apua parisuhdeongelmiin.

Tuula Riutan  ja  Mauri Mäkelän  yhteinen tie on ollut kaikkea muuta kuin tasainen. He rakastuivat nuorena, erosivat vuosikymmeniksi ja löysivät toisensa jälleen parikymmentä vuotta sitten.
 – Se oli kyllä sellaista si och så -hommaa. Välillä astiat lentelivät, monta kertaa erottiin ja muutettiin taas yhteen, Riutta kertoo.
 – Kertaakaan ei olla kuitenkaan erottu tosissaan, vaikka välillä lähdettiin eri suuntiin. Välit eivät olleet koskaan kokonaan poikki. Aina on ollut yhteys toiseen, vain pieniä pausseja on tullut välillä, Mäkelä jatkaa.
 Nyt pariskunta on ollut yhteisessä osoitteessa toistakymmentä vuotta.
 Helppoa elämä ei senkään jälkeen ole ollut, sillä monet sairaudet ovat leimanneet yhteisiä vuosia. Riutta ja Mäkelä ovat selvinneet masennuksesta, toisen halvaantumisesta ja siitä seuranneesta näkökyvyn osittaisesta menettämisestä. Kaiken kukkuraksi Mäkelä sairastui syöpään, josta on nyt toipunut.
 – Suurin asia on toiseen luottaminen. Sillä on menty välillä huonoistakin ajoista läpi, Mäkelä uskoo ja Riutta nyökkää hyväksyvästi.
 Seniorit panostavat parisuhteeseen
 Riutan ja Mäkelän ikäluokka on yhä tutumpi näky ammattiauttajilla. Parisuhteeseen halutaan panostaa ja apua osataan tarvittaessa hakea.
 Esimerkiksi perheasiainneuvottelukeskuksissa yli 60-vuotiaiden asiakkaiden määrä on lisääntynyt viime vuosina. Sama suuntaus on havaittu Väestöliitossa.
 Ilmiöön on useita syitä. Ihmiset elävät kauemmin, jolloin parisuhde joutuu koetukselle. Yleinen asenne sallii parisuhteesta ja avioerosta puhumisen. Tieto on lisääntynyt ja luotetaan, että asiantuntija voi auttaa parisuhdeongelmissa. Eläkeikään tullut sukupolvi myös odottaa ja vaatii parisuhteelta enemmän kuin vanhempiensa ikäluokka.
 – Nämä ovat Elviksen ja Beatleksen sukupolvea. He ovat eläneet nuoruuttaan 1960-1970 -lukujen seksuaalisen vapautumisen aikana, kiteyttää Pietarsaaren perheasiainneuvottelukeskuksen johtaja, psykoterapeutti  Jan-Erik Nyberg.
 Ikä-ihmisten osuus vastaanotolla on muihin ikäryhmiin verrattuna vielä pieni, mutta kasvussa. "Tuntuu, että yhä useammin puhun itseäni vanhemman ihmisen kanssa vaikka olen kuusissakymmenissä", Nyberg kertoo.   Kalle Niskala / Yle
 Hankalat piirteet saattavat korostua
 Eläkeläiset hakevat ammattiapua puhumattomuuteen, päihdeongelmiin ja seksuaalisuuteen. Esiin nousee myös huoli omasta jaksamisesta, kun puoliso sairastaa.
 – Vuorovaikutusongelmat, lisääntynyt alkoholin käyttö, vanhemmiten korostuneet persoonallisuushäiriöt, Nyberg luettelee.
 Nybergin mukaan yhteiselämä voi olla todella vaikeaa, jos hankalat piirteet korostuvat iän mukana. Samaan aikaan monet ystävät ovat jo kuolleet, ystäväpiiri on pieni ja ollaan toisten armoilla.
 Kitkaa parisuhteeseen voi tuoda myös seksielämän muuttuminen esimerkiksi toisen sairauden vuoksi. Väestöliiton Finsex-tutkimuksen (2015) mukaan parisuhteen onnellisuudella ja tyydyttävällä seksielämällä on vahva yhteys.
 – Seksuaaliseen vähemmistöön kuuluvilla on myös edellä mainitun kaltaisia haasteita. Heillä parisuhteen merkitys korostuu ehkä vielä siksi, että omia lapsia ei välttämättä ole, muistuttaa vastaava psykoterapeutti ja kliininen seksologi  Tarja Santalahti  Väestöliitosta.
 Tuula Riutan ja Mauri Mäkelän parisuhde on muuttunut vuosien aikana tasaisemmaksi ja rauhallisemmaksi.
 – Toisen virheitä katsoo vähän sormien läpi, ei ala riidellä tai halua sotkea asioita. Ikä ja sairaudet vaikuttavat niin, että seksielämä on oikeastaan nollissa, Riutta jatkaa.
 Seksin sijasta kiintymys osoitetaan vaikka koskettamalla kumppanin polvea ja silittämällä hiuksia.
 – Se on sellainen yhteenkuuluvaisuuden tunne, että jos toinen lähtisi yhtäkkiä pois, en tiedä tulisiko mitään, Mäkelä pohtii.
 Pieni muutos voi synnyttää liikkeen
 Toisin kuin nuoremmat, seniorit tulevat perheneuvojan vastaanotolle mieluummin yksin. Usein auttaa se, että saa puhua jonkun ulkopuolisen kanssa.
 Harva pari eroaa kypsässä iässä. Takana on usein pitkä elämä yhdessä eikä yhteisistä asioista haluta luopua. On lapset, lapsenlapset, mökki, ystäväpiiri ja niin edelleen.
 – Vanhempana on myös niin vähän aikaa selviytyä. Nuorempana ehtii vielä rakentaa elämänsä uudestaan. Vanhempana on vaikea sopeutua muutokseen, Jan-Erik Nyberg selittää.
 Nybergin mukaan osaa ihmisen tai parisuhteiden ristiriidoista ei voi ratkaista, mutta ne voi oppia hallitsemaan.
 – On tärkeätä muistaa, että muutosten ei tarvitse olla isoja. Pieni muutos voi olla tärkeämpi, koska siitä voi syntyä liike.
 Onnistuminen riippuu parisuhteen muista edellytyksistä. Siitä, miten suhtaudutaan asioihin, pystytäänkö ajattelemaan suhdetta hiertävät jutut uudella tavalla ja muuttamaan niitä.
 – Myös vanhana on mahdollista luoda ja kokea onnea! Nyberg muistuttaa.
 Mauri Mäkelä arvostaa sitä, että kumppani on kova puhumaan, iloinen ja hänet huomioon ottava. Tuula Riutta pitää Mäkelän samanmielisyydestä ja huumorintajusta. Kalle Niskala / Yle
 "Tämä on ihan hyvä"
 Riutan ja Mäkelän kohdalla yhteenkuuluvuutta luovat huumorintaju ja yhteiset mielenkiinnon kohteet. He menisivät ammattiauttajan luo, jos olisi tarvetta. Toistaiseksi sitä ei ole ollut.
 – Kunpa elämä jatkuisi samanlaisena kuin nyt on. Tämä on ihan hyvä. Ei tiedä vaikka mennään kahdeksankymppisenä naimisiin vielä, Mauri Mäkelä heittää.
 – Höpö, höpö, nauraa Riutta.

Seniorit hakevat parisuhteeseen apua aiempaa useammin – Tuula Riutta ja Mauri Mäkelä osoittavat kiintymystä pienin elein: "Suurin asia on toiseen luottaminen"


Summary: Heimoja edustavan järjestön mielestä Brasilian presidentillä on alkuperäiskansojen verta käsissään.

Laittomat metsurit tappoivat perjantaina alkuperäiskansaan kuuluvan metsänsuojelijan ja haavoittivat toista Amazonin sademetsässä Brasiliassa, Guajajara-heimon johtajat kertovat.
 Luvattomat metsurit olivat järjestäneet metsänsuojelijoille väijytyksen Arariboian suojelualueella Koillis-Brasiliassa sijaitsevassa Maranhaon osavaltiossa. Miehet olivat metsästämässä hyökkäyksen sattuessa.
 Iskussa sai surmansa Arariboian suojelualuetta puolustavan ryhmän johtaja  Paulo Paulino Guajajara . Hyökkääjät ampuivat häntä päähän. Hänen kumppaninsa haavoittui, mutta onnistui pakenemaan. Myös yksi hyökkääjä kuoli välikohtauksessa.
 Brasilian oikeusministerin  Sergio Moron  mukaan liittovaltion poliisi tutkii Guajajaran surman, jotta tekijät saadaan vastuuseen teostaan.
 Alkuperäiskansat syyttävät presidenttiä
 Brasiliassa huoli sademetsästä on lisääntynyt sen jälkeen, kun presidentti  Jair Bolsonaro  nousi valtaan aiemmin tänä vuonna.
 Bolsonaro haluaa höllentää suojelualueiden ja alkuperäiskansojen maiden suojelua, koska hänen mielestään Amazonian alueen talouden kehittäminen on välttämätöntä.
 Sademetsäalueella asuvien alkuperäiskansojen edustajat sanovat, että heistä on tullut entistä haavoittuvampia, kun luvattomat metsurit ja karjankasvattajat tunkeutuvat heidän mailleen.
 Brasilian alkuperäiskansoja edustava järjestö Apib sanoi tiedotteessaan lauantaina, että Bolsonaron hallituksella on alkuperäiskansojen verta käsissään.
 – Väkivallan lisääntyminen alkuperäiskansojen alueilla johtuu suoraan Bolsonaron vihapuheista ja kansamme vastaisista toimista, Apib sanoi uutistoimisto Reutersin mukaan.
 "On aika sanoa, että tämä institutionalisoitu kansanmurha riittää"
 Apibin johtajan  Sonia Guajajaran  mukaan metsänsuojelijoita oli uhkailtu aiemmin ja he käyttivät suojaliivejä partioidessaan metsässä. Hänen mukaansa viranomaiset eivät ryhtyneet toimiin, kun heille ilmoitettiin uhkauksista, kertoo uutistoimisto AP.
 Sonia Guajajara sanoi uutistoimisto Reutersin mukaan, että hallitus purkaa alkuperäiskansoja puolustavia ja ympäristövirastoja, jolloin heimot joutuvat puolustamaan maitaan valtaamiselta.
 – On aika sanoa, että tämä institutionalisoitu kansanmurha riittää, Guajajara sanoi viestipalvelu Twitterissä.
 Brasiliassa on ollut tuhoisia maastopaloja. Sademetsissä suurta tuhoa aiheuttaneet palot nostattivat elokuussa maailmanlaajuista paheksuntaa. Esimerkiksi viljelijät ja karjankasvattajat kulottavat luvattomasti metsää muuttaakseen sen talousmaaksi.
 Lue lisää:
 Kun maailma paheksui Brasilian sademetsän paloja, kulotukset keskittyivät vielä tärkeämpiin luontokohteisiin
 Amazonian sademetsää tuhoutunut tänä vuonna ennätystahtiin – metsäpalojen määrä on vähentynyt syyskuun alussa
 Greenpeace vaatii pikaruokajäteiltä toimia Amazonin tuhoamista vastaan – maatalous hävittää maailman suurinta sademetsää

Laittomat metsurit tappoivat tunnetun Amazonin metsien suojelijan Brasiliassa – heimojohtaja syyttää hallitusta kansanmurhasta