Summary: Nelostiestä tehdään moottoritietä Jyväskylän pohjoispuolella.

Tuija Rautiainen  kaivaa pihakukkia ylös punaisen talon pihamaalta Laukaan Vehniällä. Hänen ilmeensä on vakava, mutta ote hellä:
 – Nyt pääset uuteen kotiin, Rautiainen juttelee valkovuokolle, jonka juuret on juuri katkaistu rautalapiolla.
 Kukista tulee eläviä muistoja kodista, jossa Rautiaisen perhe ehti asua 30 vuotta. 1800-luvulla rakennettu torppa ja sen pihapiiri hävitetään pian Nelostien rakennustyömaan tieltä. Kaikki pelastamisen arvoinen on kaivettava mukaan nyt.
 Tuija Rautiainen kaivaa muistoksi myös pihakukkia. Minna Matintupa / Yle
 Sisällä talossa uunista puuttuvat luukut, eikä puuhellassa ole enää kantta. Kattokin repsottaa, sillä sitä tukeneet vanhat hirret on irrotettu uutta käyttöä varten. Näky on surullinen, mutta ajatus lohduttava: tärkeiden tavaroiden elämä jatkuu jossain muualla.
 Talon pihapiiri on jo raivattu. Tonttia suojanneet vanhat koivut retkottavat maassa ja linnunpönttö lojuu heinikossa. Se on haljennut pudotessaan.
 Puiden kaatamisen myötä kaikki melusuoja on kadonnut. Nelostie jylisee reilun kymmenen metrin päässä vanhasta kotiovesta, lähes 15 000 autoa vuorokaudessa. Välillä on pakko melkein huutaa, että pihassa pystyy keskustelemaan
 Autojen määrän Nelostiellä ennustetaan kasvavan lähivuosikymmeninä tuhansilla ajoneuvoilla, joten tietä on ryhdytty remontoimaan moottoritieksi. Uudet kaistat haukkaavat talon alleen.
 Vuosikymmenet löyhässä hirressä
 Nelostien remonttia on odotettu lähes yhtä kauan kun Rautiaiset ovat asuneet talossaan. Tiesuunnitelmat ovat leimanneet arkea monella tapaa. Vähintään 15 vuoden ajan kaikki suuremmat remontit on jätetty tekemättä ja pienempiäkin on harkittu pitkään.
 – Se oli aina takaraivossa, että lähtöhän tästä tulee, Tuija Rautiainen sanoo.
 Siitä huolimatta hetki oli pysäyttävä, kun tiehankeen rahoitus varmistui puolisentoista vuotta sitten. Rahoituspäätöksen myötä pitkään valmiina olleet tiesuunnitelmat alkoivat edetä.
 – Silloin tajusin, että tämä taitaa nyt olla ihan totta.
 Nelostien liikenne jyrää vain muutaman metrin päässä Rautiaisen vanhasta talosta. Isto Janhunen / Yle
 Talon kohtalo sinetöitiin tammikuussa 2018, kun Rautiainen sai puhelun Keski-Suomen ELY-keskuksen kiinteistöpäällikkö  Markku Karvoselta . Rautiaisen koti oli yksi tiehankkeen suunnitelmassa lunastettavaksi merkitystä asuintalosta.
 – Tuntui, että sydän pysähtyy. Minulla ei ollut mitään tietoa, mihin tästä lähden, Rautiainen kertaa.
 Nelostien purkutalojen määrä on suuri
 Tuija Rautiaisen tilanne ei ole ainutlaatuinen, mutta harvinainen se on. Maanmittauslaitoksen mukaan koko maassa lunastetaan purettavaksi vain muutama asuintalo vuosittain. Yleisin syy lunastamiselle ovat tielinjaukset.
 Nelostien rakentaminen moottoritieksi Jyväskylässä Kirrin ja Tikkakosken välillä haukkaa alleen seitsemän asuintaloa. Se on suuri määrä tiehankkeessa, jossa valmista moottoritietä syntyy vain 17 kilometriä.
 Esimerkiksi Etelä-Savossa Mikkelin ja Juvan välillä tehtävä Vitostien parannustyö vie mukanaan vain yhden asuinkäytössä olevan talon, vaikka tietä syntyy tuplasti Jyväskylään verrattuna. Turun moottoritien 50 kilometrin osuus Muurlan ja Lohjan välillä syntyi aikoinaan ilman ainoankaan talon purkamista.
 Osaa Nelostien alta raivattavista taloista on jo ryhdytty purkamaan. Loputkin saadaan purkukuntoon kesäkuun aikana. Minna Matintupa / Yle
 Tien alle jäävien talojen määrään vaikuttaa moni asia. Yksi merkittävimmistä on se, kuinka tiheään asutulla alueella tieremonttia tehdään. Maaseudulla tielinjaukset pystytään yleensä toteuttamaan niin, että asuinrakennuksia voidaan välttää. Kaupungeissa vaihtoehtoja on vähemmän. Esimerkiksi Turun kehätien parantaminen neljän kilometriin matkalta haukkaa pois kuusi asuintaloa.
 Lunastus panee virkamiehenkin koville
 Kodin lunastaminen on aina kova paikka, vaikka lunastuksen vaativaa hanketta olisi suunniteltu pitkään.
 Tilanteen henkilökohtaisuus vaatii myös lunastajalta erityisosaamista. Virkamiehiltä odotetaan kykyä käsitellä vaikeita tilanteita, niin että kunnioitus kotinsa menettävää ihmistä kohtaan säilyy koko prosessin ajan.
 – Ei näissä voi mennä, niin kuin joskus 1800-luvulla, että virkamies sanoo vaan miten asiat ovat, kertoo Maanmittauslaitoksen lunastuksista vastaavan tulosyksikön johtaja  Mauri Asmundela .
 Nelostien alle jäävien talojen lunastamisesta neuvotellut kiinteistöpäällikkö Markku Karvonen Keski-Suomen ELY-keskuksesta myötäilee Asmundelan näkemystä.
 – Virkamies ei voi lähteä lunastustilanteeseen takki auki, vaan enemmänkin hattu kourassa, Karvonen sanoo.
 Silti negatiivista palautetta tulee paljon ja siihen on täytynyt vuosien varrella tottua. Karvosen mukaan kaikki on hyvin niin kauan kun asiat riitelevät, mutta henkilökohtaisuuksiin ei mennä.
 Kättä päälle
 Asuin- ja liikekiinteistöjen lunastus aloitetaan yleensä vapaaehtoisella neuvottelulla. Jos korvauksesta päästään sopimukseen, ei varsinaista lunastustoimitusta tarvitse suorittaa.
 Kiinteistöstä saatava korvaus jännitti Tuija Rautiaista. Vanhan talon tilalle tarvittiin uusi koti ja siihen rahat. Ilman lunastusta hän ei olisi harkinnutkaan muuttavansa, vaan suunnitteli remontoivansa taloaan pikku hiljaa omiin tarpeisiin sopivaksi.
 – Kuulin monenlaisia huhuja. Jotkut sanoivat, että ei ne maksa mitään ja toiset arvelivat, että voivat maksaa ihan hyvinkin, Rautiainen muistelee.
 Tuija Rautiaisen taloa on jo purettu sisältä.  Minna Matintupa / Yle
 Tila ja talo inventoitiin ja lopulta Karvosen ehdottama korvaussumma tuntui oikeudenmukaiselta. Rautiaisella ei ollut halua ryhtyä vääntämään kättä asiasta. Sopimus allekirjoitettiin samana päivänä kuin talon kauppakirjat kolmekymmentä vuotta aiemmin.
 – Kyllä se oli heti, että kättä päälle, Rautiainen hymähtää.
 Rautiainen löysi uuden kodin rivitalosta toiselta puolelta Laukaata. Hänen puolisonsa on kuollut ja tytär muuttanut omilleen. Vanhan talon ympäristöön liittyy paljon rakkaita muistoja perheen elämästä. Rautiaista lohduttaa ajatus, ettei työmatkalla tarvitse joka päivä ajaa vanhan kodin päältä.
 – Tämä oli meille paras mahdollinen koti.
 Lunastuksessakin voi neuvotella hinnasta
 Lain mukaan lunastettavasta kiinteistöstä on maksettava paikkakunnan hintatason mukainen täysi korvaus. Lain periaate on, ettei kiinteistön omistajan varallisuus saa lunastuksen johdosta heikentyä, mutta ei parantuakaan.
 Kaikki lunastustapaukset ovat erilaisia, joten suoria listahintoja ei löydy. Hintaa pohditaan vertailemalla muun muassa alueella aiemmin toteutuneiden kiinteistökauppojen hintatietoja. Korvaussummasta päättää virkamies.
 Maanomistajalla on mahdollisuus neuvotella hinnasta tuomalla esiin omasta näkökulmastaan olennaisia tietoja, jotka vaikuttavat kiinteistön arvoon tai lunastuksesta johtuvaan ansionmenetykseen. Niihin vedoten maanomistaja voi esittää oman korvausvaatimuksensa.
 Tien alle jäävästä talosta maksettavaa korvausta määritellään muun muassa alueella aiemmin tehtyjen kauppojen perusteella. Minna Matintupa / Yle
 Keski-Suomen ELY-keskuksen kiinteistöpäällikkö Markku Karvonen kertoo pyrkivänsä neuvottelutilanteissa luottamuksen syntymiseen puolin ja toisin.
 – Tässä ei olla vetämässä mitään tietoja hihasta, eikä ketään olla ryöstämässä, vaan ihan oikeasti ollaan pyrkimässä lain edellyttämään täyteen korvaukseen, hän vakuuttaa.
 Kaikista seitsemästä Nelostien alle jäävästä talosta syntyi vapaaehtoinen korvaussopimus. Lunastettavaksi määrättyjen kiinteistöjen kohdalla vapaaehtoisuus on kuitenkin suhteellinen käsitys. Jos sopua ei synny, lunastus etenee lunastustoimitukseen. Lopputulos on joka tapauksessa se, että talo puretaan ja omistaja saa kiinteistöstään lunastustoimikunnan määrittelemän korvauksen. Päätöksestä voi vielä valittaa maaoikeuteen.
 Asuintaloja lunastetaan teiden alta harvoin, maa-alueita enemmän. Viime vuonna maantietoimituksissa oli osallisina noin 4000 maanomistajaa.
 Uusi vajaan 20 kilometrin moottoritie Jyväskylän pohjoispuolella vaikuttaa lähes 300 maanomistajan maihin.
 Tie halkaisee Mäkelän tilan, hevoset joutuvat lähtemään
 Kun Nelostietä rakennetaan moottoritieksi, liikenteen on kuljettava jossain. Sitä varten rakennetaan jo kesällä pysyvä rinnakkaistie –keskelle  Hannu Mäkelän  tilaa.
 Mäkelän talo Tikka-Mannilan kylässä valmistui vajaat kymmenen vuotta sitten. Sen vieressä sijaitsevat hevostallit, ratsastuskentät ja pellot. Talo jää yhdelle puolelle uutta tietä, hevosten laidunmaat toiselle.
 Eläinten kuljettaminen päivittäin ensin tietyömaan ja myöhemmin vilkkaasti liikennöidyn maantien yli on mahdotonta. Mäkelän on luovuttava hevosista, vielä tänä kesänä.
 Tallit ja kentät jäävät tyhjilleen ja pellot tarpeettomiksi.
 Rinnakkaistien tulevalla paikalla on toistaiseksi vain saviset pyöränurat. Isto Janhunen / Yle
 Kun Mäkelä aikoinaan hankki tilansa, hän tiesi, että rinnakkaistie oli tulossa. Silloisissa suunnitelmissa tie oli piirretty toiselle puolen nelostietä, eikä se edes koskettanut Mäkelän tilaa.
 Sitten suunnitelmat muuttuivat.
 Kyläläiset tekivät valituksen ja esittelivät suunnittelijoille vaihtoehtoisia tielinjoja, mutta suunnitelma pysyi ennallaan.
 Käteen jäivät vain oikeudenkäyntikulut ja tiesuunnitelma, joka muuttaa Mäkelän tilan luonteen täysin.
 – Asuminen säilyy, mutta koko paikan idea katoaa. Pahaltahan se tuntuu, Mäkelä sanoo.
 Maan lunastaminen on ilmoitusasia
 Kodin lunastamiseen verrattuna maa-alueen lunastaminen on paljon suoraviivaisempaa. Käytännössä tietä varten haltuun otettavat maat merkataan maastoon, ja maanomistajille kerrotaan haltuunotosta ja lunastuksesta.
 Mäkelää suoraviivaisuus harmittaa.
 – Tylysti piirtävät viivan ja meidän tehtäväksemme jää taistella vastaan. Ei neuvotella, vaan lehdestä saa lukea, että lunastetaan, hän sanoo.
 Korvauksia joutuu odottamaan, sillä ne määritellään ja maksetaan sen jälkeen, kun tie on valmis. Vasta silloin voidaan lunastettavat maat mitata lopullisesti.
 Ennakkokorvaus on mahdollinen, mutta silloin menettää valtion maksaman kuuden prosentin koron. Nelostien lähes kolmestasadasta maanomistajasta ennakkokorvausta on vaatinut yksi.
 Valitukset tielunastuksista ovat harvassa. ELY-keskuksen Karvonen uskoo, että korkea valituskynnys johtuu siitä, että kaikki suunnittelussa tehdyt ratkaisut täytyy olla valtion näkökulmasta hyvin perusteltuja.
 – Perusteet hyväksytään monesti pitkin hampain, mutta kuitenkin. Arvioisin, että valitusherkkyys ei ole kovin suuri, Karvonen sanoo.
 "Ajattelen, että lopulta kaikki menee hyvin"
 Kun Tuija Rautiainen perheineen muutti 30 vuotta sitten punaiseen torppaansa Nelostien varrella, liikenne oli huomattavasti nykyistä vähäisempää. Silti se aiheutti huolta 3-vuotiaan pikkutytön äidille.
 – Varoittelimme jatkuvasti, että ei saa mennä sinne päinkään, Rautiainen muistelee.
 Muuten tie ei Rautiaista häirinnyt. Hän on tottunut asumaan ison tien varrella, lapsuuden kotikin oli 4-tien kupeessa. Tien äänet tuntuvat hänestä turvallisilta, ja autojen humina kertoo, että ihmisiä on liikkeellä.
 Koko ajan kasvanut liikenne teki kuitenkin nelostiestä vaarallisen myös Tuija Rautiaisen mielestä. Erityisesti Äänekosken biotuotetehtaan aloittamisen jälkeen raskaan liikenteen lisääntymisen huomasi konkreettisesti.
 – Oli turvatonta lähteä pihasta. Ymmärränhän minä, että uusi tie tarvitaan.
 Talon tyhjentäminen on ollut Tuija Rautiaiselle osa kodista luopumiseen liittyvää surutyötä. Minna Matintupa / Yle
 Se, että yleinen etu vaati myös Rautiaisen luopumaan kodistaan, oli kova kolaus. Varastojen ja talon tyhjentäminen viime kesänä oli samalla surutyötä. Hän möi paljon vanhoja tavaroitaan ja etsi uudet omistajat muun muassa pihasaunalle ja nukkuma-aitalle. Uuteen kotiin hankittiin uutta irtaimistoa, astioista lähtien.
 Tuija Rautiaisen vuosia kestänyt epätietoisuus ja tiesuunnitelmien seuraaminen pala kurkussa on nyt päättynyt. Se tuntuu paitsi haikealta, myös helpottavalta.
 – Sitä kuitenkin ihminen ajattelee, että kaikki menee omalla painollaan ja lopulta kaikki menee hyvin. Ainakin minä ajattelen niin.
 Voit keskustella aiheesta 29.5.2019 klo 22 saakka.
 Lue myös:
 Nelostie on yhtä kehnossa kunnossa kuin ennen Konginkankaan onnettomuutta – palomies Jarmo Arpiainen: "Työt eivät lopu, ellei tielle tehdä jotain"
 Tänä kesänä rahaa riittää vain vilkkaimpien teiden korjaamiseen – Maanteitä päällystetään merkittävästi vähemmän kuin edellisvuosina

Tuija Rautiaisen kodin päältä ajaa pian 15 000 autoa päivässä – Nelostien laajennus vaatii poikkeuksellisen monen talon purkamista


Summary: Useimmat maksavat vuokravakuuden suoraan vuokranantajan tilille, mutta vaihtoehtojakin on. Takauksen voi ostaa vaikka kuukausimaksuna Spotify-tyyliin.

340 euroa, 550 euroa, 1140 euroa, 2240 euroa. Siinä esimerkkejä yksiöiden ja kaksioiden vuokravakuuksista opiskelijakaupungeissa.
 Yksityisillä vuokramarkkinoilla vuokralaisen maksettavaksi voi ensimmäisen kuun vuokran yhteydessä tulla suurimmillaan kolmen kuukauden vuokraa vastaava vuokravakuus. Mitä kalliimman vuokratason kaupunki ja mitä vilkkaammat vuokramarkkinat, sitä suuremmaksi nousee usein myös vakuussumma.
 Vuokravakuus on tasapainoilua vuokralaisen ja vuokranantajan etujen välillä. Usein puhutaan  vuokramarkkinoiden olevan haastavat vuokralaiselle , mutta toisaalta  vakuudettomuus voi tulla kalliiksi myös vuokranantajalle .
 Miten vuokravakuuden kanssa pitäisi toimia ja mitä vaihtoehtoja edes on? Selvitimme erilaisten vuokravakuusjärjestelyiden plussat ja miinukset.
 1. Suora tilinsiirto vuokranantajan tilille on helppo ja nopea järjestely, mutta se vaatii luottamusta sopijaosapuolten välillä. Vuokralaiselle riski voi syntyä, jos vakuusrahat eivät pysy erillään vuokranantajan henkilökohtaisesta omaisuudesta. Vuokranantajalle järjestely on riskitön.
 Suora tilinsiirto on Suomen Vuokranantajien jäsenilleen teettämän kyselyn perusteella suosituin vuokravakuusjärjestely. Siinä vuokravakuussumma täytyy olla olemassa koko vuokrasuhteen ajan.
 Asuntoja välittävän Vuokraturvan toimitusjohtajan  Timo Metsolan  mukaan vuokravakuuden kerääminen näyttäytyy etenkin nuorille turhan isona mörkönä. Hän muistuttaa, että olemassaoleva vakuus on hyvä puskurirahasto, jos jotain menee pieleen.
 – Moni nuori ajattelee talouttaan kassavirran tasolla – kaikki mikä menee, on kustannusta. Kannattaa muistaa, että vuokravakuudessa näin ei ole. Se on tavallaan pakkosäästöä, jonka saa käyttöönsä vuokrasuhteen päättyessä, Metsola sanoo.
 Yksi huomioitava asia tässä vakuustavassa on koron maksaminen. Selkeyden vuoksi voidaan sopia, että vakuudelle ei makseta korkoa, vaan vakuus palautetaan vuokrasuhteen päättyessä samansuuruisena kuin on maksettu.
 2. Erilliselle vuokravakuustilille maksettavan vakuuden etuna on, että kumpikin osapuoli näkee tilin tapahtumat. Kannattaa tarkistaa omasta pankistaan vakuustilin ehdot: Kuinka nopeasti tilin saa auki ja tuleeko siitä kustannuksia? Vakuustilin avaaminen ja panttaus voi vaatia käynnin pankkikonttorissa, mikä hidastaa tilin avausta.
 Vuokravakuustilin suosio on viime vuosina hieman laskenut, vaikka se on sekä vuokranantajan että vuokralaisen kannalta melko riskitön vaihtoehto. Eri pankeilla on erilaisia käytäntöjä vakuustileille.
 Yleinen tapa on, että vuokralainen tallettaa sovitun summan tililleen ja panttaa sen. Vuokralainen ei voi koskea rahoihin, ennen kuin vuokranantaja vapauttaa panttauksen allekirjoituksellaan. Jos vuokralainen ei todistettavasti noudata vuokrasopimuksen ehtoja, voi vuokranantaja puolestaan nostaa rahat itselleen.
 Vakuustilillä voi olla myös ehto, että tiliin voi koskea vain kummankin osapuolen suostumuksella. Ongelmatilanteessa saattaa käydä niin, että rahat jäävät jumiin tilille, jos toinen osapuoli ei suostu nostoon. Erimielisyydet ratkaistaan viime kädessä oikeusteitse.
 Vuokralaiset VKL ry:n toiminnanjohtaja  Anne Viita  suosittelee jälkimmäistä tapaa.
 – Jos vuokranantaja voi yksipuolisesti nostaa tililtä rahaa, tilanne on käytännössä sama kuin suorassa tilinsiirrossa. Jos tilin käyttöoikeus on yhteinen, tilanne on vuokralaisen kannalta turvallisempi.
 Suomen Vuokranantajat ry:n päälakimies  Sanna Hughesin  mukaan vuokralaisen oikeudet ovat hyvät, vaikka vakuustilin käyttöoikeus olisi vain vuokranantajalla.
 – Vuokranantaja ei voi ilman perusteita nostaa rahaa vakuustililtä, ja vuokralainen pystyy myös seuraamaan, että raha pysyy tallessa.
 3. Vuokravakuutta kuukausi kerrallaan Spotify-tyyliin? Kun takauksen ostaa ulkopuoliselta taholta, tilillä ei tarvitse olla satoja tai tuhansia euroja valmiina. Rahoja ei kuitenkaan saa takaisin, eli hetken säästö on pitkän aikavälin kustannus. Vuokranantajan tarjoama kuukausimaksu ja nollavakuus voi olla vuokralaiselle houkutin.
 Yritykset ovat nähneet kallistuvissa vuokravakuuksissa markkinaraon. Markkinoille on tullut palveluita kuten vakuus.fi, Securent ja uusimpana toukokuun puolivälissä aloittanut Igglo, jotka tarjoavat takausta kuukausimaksuna Spotify-tyyliin.
 Palveluissa vuokralainen tai vuokranantaja maksaa aloitusmaksun ja lisäksi kuukausittaisen summan, jonka määrä riippuu siitä, haluaako takauksen yhden, kahden vai kolmen kuukauden vuokraa vastaavalle summalle. Erona rahavakuuteen on, että maksettua kuukausimaksua ei saa takaisin.
 Kuukausimaksullisen palvelun voi ottaa käyttöön vuokralainen tai vuokranantaja. Vuokranantajalle kuukausimaksu voi olla jopa markkinavaltti, jos hän jättää rahavakuuden pyytämättä. Nuoria voi houkuttaa vuokra-asunto ilman rahavakuutta, mutta vuokranantaja voi kuitenkin periä kuukausimaksua vastaavan summan osana vuokraa.
 – Kuukausimaksu on hirveän kätevä tapa saada uusi vuokrasopimus syntymään, sillä sen voi ottaa myös määräajaksi. Hyvä vaihtoehto, jos on vaikkapa iso vakuus saamatta edelliseltä vuokranantajalta ja uusi vakuus pitäisi jo maksaa, arvioi Vuokralaiset ry:n Anne Viita.
 4. Henkilötakauksessa raha liikkuu vain, jos vuokralainen ei noudata sopimusehtoja. Vuokralaiselle vaihtoehto on riskitön, mutta takaajan on oltava tarkkana sopimuksentekovaiheessa: laintulkinnan mukaan takaajan vastuu on rajaton, ellei sitä erikseen sovita koskemaan esimerkiksi vain kahden kuukauden vuokraa vastaavaa summaa.
 Henkilötakauksessa vuokravakuutta ei makseta rahana, vaan esimerkiksi vuokralaisen läheinen sitoutuu maksamaan vakuutta vastaavan summan, jos vuokralainen ei noudata sopimusehtoja. Myös Kela voi antaa takauksen maksusitoumuksena.
 Vuokranantaja voi myös vaatia henkilötakausta tilille maksettavan vuokravakuuden lisäksi.
 Henkilötakauksessa on  tullut esiin tapauksia , joissa takaaja ei ole välttämättä takaajaksi suostuessaan ymmärtänyt, mihin on suostunut. Laintulkinnan mukaan henkilötakauksessa takaajan vastuulla ei lähtökohtaisesti ole ylärajaa. Sopimukseen on siis erikseen kirjattava, jos takaajan vastuun haluaa rajoittuvan esimerkiksi kahden tai kolmen kuukauden vuokraa vastaavaan määrän.
 Vuokraturvan Timo Metsola näkee henkilötakauksen hyvänä lisänä rahavakuudelle. Esimerkiksi opiskelijalle vanhempien takaus voi olla valtti vuokramarkkinoilla. Lisäksi henkilötakaus mahdollistaa esimerkiksi maksuhäiriöisten pääsyn samalle viivalle muiden asunnonhakijoiden kanssa.
 – Moni vuokranantaja on varovainen vuokraamaan henkilölle, joka ei ole saanut rahavakuutta kasaan. Jos joku läheinen kuitenkin suostuu antamaan henkilötakauksen, voi vuokramarkkinoilla huonossa asemassa oleva henkilökin saada asunnon. Se on ehkä tämän mallin tärkein merkitys.
 5. Aina vuokravakuutta ei pyydetä lainkaan tai vakuus on vain nimellinen summa. Kannattaa kuitenkin muistaa, että puuttuva vakuus saattaa näkyä korkeampana vuokrana.
 Monet suuret asuntosijoitusyhtiöt ovat laskeneet vuokravakuudet nimellisiin parinsadan euron summiin tai poistaneet ne kokonaan. Näin ovat toimineet esimerkiksi Sato sekä Lumo- ja VVO-asuntoja vuokraava Kojamo. Yksityisillä vuokramarkkinoilla jonkinlainen vakuus tai takaus on kuitenkin enemmän sääntö kuin poikkeus.
 Ilman vakuutta vuokra-asuntoja on tarjolla usein myös sellaisilla paikkakunnilla, joissa on vaikea ylipäätään saada asuntoja vuokrattua. Vuokraturvan Timo Metsola muistuttaa, ettei vakuuden puuttuminen välttämättä ole vuokralaisenkaan etu.
 – Jos tulee ongelmia, ei ole sitä kerran säästettyä vakuutta puskurirahastona.
 Vuokranantaja voi purkaa vuokrasopimuksen, jos kahden kuukauden vuokrat jäävät maksamatta. Suomen Vuokranantajien Sanna Hughes arvioi, että juuri sen vuoksi kahden kuukauden vuokraa vastaava vakuus on yleisin käytäntö.
 – Jos käytetään ulkopuolista takausta, voi olla järkevää sitouttaa myös vuokralaista itseään. Hänelle tulee tunne, että on myöskin omalla rahalla vastuussa, Hughes sanoo.
 6. Tiesitkö, että vakuutta voi pyytää myös vuokranantajalta?
 Laki mahdollistaa vakuuden asettamisen vuokrasuhteessa puolin ja toisin. Vuokralaisia edustavan Vuokralaiset VKL ry:n ja vuokranantajia edustavan Suomen Vuokranantajat ry:n mukaan vuokranantajalta perittävä vakuus ei kuitenkaan ole kovin käytetty mahdollisuus.
 Vuokralainen voi pyytää vuokranantajalta vakuutta esimerkiksi silloin, jos asuntoon tulee remontti ja vuokralainen joutuu muuttamaan pois määräajaksi. Osapuolet voivat tehdä vakuudellisen sopimuksen siitä, että remontti valmistuu ajallaan, ja vuokralainen pääsee takaisin asuntoon sovitun määräajan jälkeen. Näin vuokralaiselle ei aiheudu lisäkuluja esimerkiksi remontin pitkittymisestä.
 Suomen Vuokranantajien kyselyyn vastasi 3157 vuokranantajaa. Vastausten summa on yli 100 prosenttia, koska yhdellä vastaajalla saattaa olla useita vuokra-asuntoja ja niissä erilaisia vakuusjärjestelyitä. Harri Vähäkangas / Yle
 Erilaisia vuokravakuusjärjestelyitä arvioivat Vuokralaiset VKL ry:n toiminnanjohtaja Anne Viita, Suomen Vuokranantajat ry:n päälakimies Sanna Hughes ja Vuokraturvan toimitusjohtaja Timo Metsola.
 Lue myös:
 Opiskelija, etsitkö asuntoa? Lue 40 vinkkiä vuokra-asunnon löytämiseen, näyttöihin, sopimukseen ja muuttamiseen

Kolme tonnia kerralla vai kymppi kuussa kustannuksia? Vuokravakuuden voi hoitaa monella eri tavalla – Ota nämä asiat huomioon maksaessasi vakuuden


Summary: Valtuustoryhmän puheenjohtajat toivovat, että asia käsitellään kunnolla kaupungin sisällä.

Ylimmän johdon toiminta herättää arvostelua Tampereella. Valtuustoryhmän puheenjohtajat eivät ole tyytyväisiä siihen, miten Tampereen johto on toiminut keskeisen kuntapoliitikon  Atanas Aleksovskin  (sd.) rikosepäilyn yhteydessä. Valtuustoryhmien puheenjohtajat kaipaavat lisätietoja ja asian perusteellista käsittelyä.
 Yle kertoi  viime viikolla , että Tampereen ylin johto oli saanut poliisilta tiedon Aleksovskin rikosepäilystä ennen kuin hänet valittiin pysäköintifirma Finnparkin hallitukseen toukokuussa 2018. Asia paljastuu kaupungin sisäisestä tarkastuksesta ja poliisin esitutkintapöytäkirjasta.
 Tampereen kaupungin oma konserniohje kieltää esittämästä hallitustehtäviin henkilöitä, jotka ovat epäiltynä rikoksesta. Tästä huolimatta Aleksovski tuli valituksi pysäköintifirman hallituksen puheenjohtajaksi.
 Tampereen ylin johto oli saanut tietää rikosepäilyistä poliisilta, vaikka se antoi ymmärtää, ettei tiennyt asiasta.
 Poliisilta saatu tieto meni muun muassa konsernijohtaja  Juha Yli-Rajalalle , pormestari  Lauri Lylylle  ja konsernijaoston puheenjohtajalle  Kalervo Kummolalle . Tampereen kaupungin tarkastustoimikunta pyytää heiltä selvitystä asiasta. Tarkastustoimikunnan tehtäviin kuuluu muun muassa kaupunkikonsernin hyvän johtamis- ja hallintotavan valvonta. Lyly on itse tarkastustoimikunnan puheenjohtaja ja Kummola sen jäsen.
 Aleksovskin rikosepäily liittyi Tampereen Kotilinnasäätiön ja kaupungin väliseen monimutkaiseen tonttikiistaan. Aleksovski on Kotilinnasäätiön toiminnanjohtaja.
 Tästä tontista alkanut oikeusjuttu on kestänyt Tampereella pitkään.  Marko Melto / Yle
 Säätiö myi Tampereen Muotialantiellä sijaitsevan tontin rakennusyhtiölle ilman kaupungin lupaa. Vuoden 2018 alussa poliisi alkoi tutkia tapausta ja epäili Aleksovskia rikoksesta.
 Lopulta Pirkanmaan käräjäoikeus tuomitsi Aleksovskin luottamusaseman väärinkäytöstä seitsemän kuukauden ehdolliseen vankeustuomioon. Aleksovski on valittanut tuomiosta.
 "Ei voi hyväksyä"
 Yle kysyi asiaan kantaa valtuustoryhmien puheenjohtajilta. Vasemmistoliiton  Mikko Aaltonen  pitää johdon toimintaa tuomittavana.
 – Konserniohjeen vastaista toimintaa ei voi hyväksyä ja asian vakavuutta lisää se, että ohjeen vastainen toiminta oli täysin tietoista, Aaltonen sanoo.
 Vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtaja  Jaakko Stenhäll  pitää erikoisena, että poliisilta saaduista tiedoista ei kerrottu konsernijaoston jäsenille viipymättä.
 – Mikäli hyvän hallinnon ja johtosäännön periaatteista on merkittävässä päätöksenteon hetkessä tietoisesti poikettu, herättää se kysymyksiä siitä, onko tämä ollut toimintatapana myös muulloin. Asia tulee selvittää, jotta luottamus hyvään hallintoon ja konsernijaoston johtoon voi palautua, Stenhäll sanoo.
 Perussuomalaisten mukaan on hyvä, että asia tutkitaan.
 – Ei tästä kukaan saa tyylipisteitä, mutta tulee ottaa huomioon, että tilanne oli sekasortoinen. Ehkä jälkikäteen ajatellen paras mahdollinen lopputulos olisi saatu siirtämällä nimitystä, sanoo valtuustoryhmän puheenjohtaja  Lassi Kaleva  (ps.).
 Kaleva kaipaa tarkennusta kaupungin ohjeisiin. Hänen mukaansa on puhuttu esimerkiksi siitä, että vasta nostetulla syytteellä tai tuomiolla olisi vaikutusta nimityksiin ja tehtävän hoitamiseen.
 Vaihtoehto Tampere -valtuustoryhmän puheenjohtaja  Aarne Raevaara  sanoo, että kaikki hyötyisivät lain ja ohjeiden noudattamisesta.
 – Nyt näin ei ole tapahtunut. On luotava ohjeiden noudattamista valvova ja arvioiva menettely, joka nostaa väärinkäytökset julkisuuteen eli ehkäisee ennalta nyt nähdyn kaltaiset toimintatavat, Raevaara sanoo.
 "Tilanne herättää kysymyksiä"
 Osa valtuustoryhmien puheenjohtajista kaipaa lisätietoja ja asian käsittelyä muuallakin kuin tarkastustoimikunnassa.
 – Asia ja perusteet on luonnollisesti syytä läpikäydä kattavasti kaupunginhallituksessa, kun nyt monet päätöksentekijät saattavat olla pitkälle mediatietojen varassa, sanoo kokoomuksen, kristillisdemokraattien ja RKP:n valtuustoryhmän puheenjohtaja  Ilkka Sasi .
 – Kokonaisuuteen olisi hyvä saada lisäselvitystä. Tätä tarkastustoimikunta on pyytänytkin. Tilanne herättää kysymyksiä, sanoo SDP:n valtuustoryhmän puheenjohtaja  Pekka Salmi .
 Salmi on nykyään myös tarkastustoimikunnan jäsen, koska on kaupunginhallituksen 3. varapuheenjohtaja.
 – On selvää, että Lyly ja Kummola eivät voi olla käsittelemässä tarkastustoimikunnassa asiaa, jossa ovat itse osallisia, Salmi sanoo.
 Myös vasemmistoliiton Aaltosen mukaan asiaa on käsiteltävä vähintään kaupunginhallituksessa.
 – Hallituksen on pohdittava, miten tämä vaikuttaa konserniohjetta rikkoneiden henkilöiden tehtävien hoitamiseen, Aaltonen sanoo.
 Vihreiden Stenhäll harkitsisi asian käsittelyä kaupunginvaltuustossa.
 – Koko kaupunkimme uskottavuuden ja demokraattisen järjestelmän luotettavuuden varmistamiseksi on varmistettava, että samankaltaiseen tilanteeseen ei uudelleen ajauduta. Tilanne on otettava yhdessä haltuun, Stenhäll sanoo.
 Lyly vetosi poliisitutkinnan turvaamiseen
 Tonttijärjestelyn aikaan Aleksovski oli myös muun muassa Tampereen kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja ja SDP:n valtuustoryhmän puheenjohtaja.
 Huhtikuussa 2018 Tampereen virkamiehet tiedustelivat Aleksovskilta mahdollisesta rikosepäilystä. He halusivat selvittää asian ennen Aleksovskin mahdollista nimittämistä kaupungin omistaman pysäköintiyhtiön Finnparkin hallituksen puheenjohtajaksi. Aleksovski antoi ymmärtää, ettei ole rikoksesta epäiltynä.
 Kolme päivää myöhemmin Tampereen johto sai kuitenkin poliisilta tietää, että Aleksovski on epäilty. Tästä huolimatta Aleksovski tuli valituksi Finnparkin hallitukseen.
 Pormestari Lauri Lyly perusteli tiedon panttaamista muun muassa sillä, että poliisitutkintaa ei haluttu vaarantaa ja sillä, että Aleksovski ilmoitti toistuvasti, että rikostutkinta olisi hänen osaltaan pian pois päiväjärjestyksestä. Muut arvostellut eivät halunneet asian tullessa ilmi kommentoida.
 Aleksovskin mielestä hän piti kaupungin muun johdon ajan tasalla rikostutkinnasta niin hyvin kuin se oli mahdollista. Aleksovski vetoaa tarkoittaneensa rikostutkinnan keskeyttämisellä virkavelvollisuuden rikkomista koskevaa tutkintaa.
 Lue lisää:
 Tampereen johto tiesi demarivaikuttajan rikosepäilystä ja rikkoi kaupungin ohjeita – myös Kummolan ja Lylyn pitää antaa selvitys tekemisistään
 Syyttäjä ei nosta syytettä Atanas Aleksovskia vastaan Finnparkin osalta
 Tampereella keskeinen poliitikko sai tuomion: Saa todennäköisesti pitää työnsä toistaiseksi

Kummola, Lyly ja Tampereen muu ylin johto saa kritiikkiä rikosepäilyn pimittämisestä – ”Ei tästä kukaan saa tyylipisteitä"


Summary: Museokortti pisti museoihin liikettä ja myönteinen kierre innostaa museoväkeä yhä kiinnostavampiin näyttelyihin. Museovieras haluaa kokea, tuntea ja testata osaamistaan.

Kulttuuri- ja taidetapahtumat ja -näyttelyt

Museot, näyttelyt sekä historiallisten paikkojen ja rakennusten suojelu

Maailmassa on paljon asioita, joita voi laittaa vitriiniin.
 – Mutta paljon asioita sinne ei tarvitse laittaa, huudahtaa amanuenssi  Antti Krapu  Hämeenlinnan kaupunginmuseosta.
 Antti Krapu tietää mistä puhuu, sillä hänen toimestaan hämäläisellä museokentällä on puristettu paljon uutta. Palanderin talon elävöittämiskierrokset, museoyhteistyö ja kaupunginmuseon sijanti Hämeenlinnan ydinkeskustassa ovat esimerkkejä museoiden hyvästä nosteesta.
 Enkeleitä, onko heitä? Museo Skogsterissa voi testata omia uskomuksiaan Henkimaailman juttuja -näyttelyssä. Yle / Ville Välimäki
 Museo Skogsterissa Hämeenlinnassa voi testata omia uskomuksiaan Henkimaailman juttuja -näyttelyssä.
 Jos näyttelyn aiheena on henkimaailman jutut ja uskomukset, alkaa mielikuvitus laukata melkein itsestään. Mutta jos aiheena on metsästys, löytyykö vitriinien ulkopuolelta elämää?
 Otson matkassa
 Tätä pohti Suomen metsästysmuseon väki Riihimäellä, kun museon perusnäyttely uudistettiin loppuun keväällä. Museopalvelupäällikkö  Perttu Matero  esittelee ylpeänä näyttelykokonaisuutta.
 Suomen Metsästysmuseon perusnäyttely uudistettiin tänä keväänä valmiiksi. Museopalvelupäällikkö Perttu Matero on tyytyväinen tulokseen. Yle / Ville Välimäki
 Perusnäyttely Otso esittelee myyttistä karhua esimerkiksi taiteen avulla. Erilaisia turkiksia voi tunnistaa kokeiluseinällä ja lopuksi saada helppoheikin arvion turkiksen arvosta 1930-luvun markkinahinnalla.
 Museoiden rooli historian tuntijana on edelleen tärkeä, ja näyttelyteksteillä on merkitystä. Ne ovat myös kaikista suurin haaste näyttelyiden rakentajille. Mitä yleisölle pitäisi kertoa metsästyksestä, jota ihmiskunta on harjoittanut aikojen alusta saakka?
 – Haaste on valtava. Mitä tietoja valitaan ja miten niistä kerrotaan niin, että kiintoisin ja tärkein asia tulee esiin, pohtii Matero.
 Metsästys on aihe, joka jakaa mielipiteitä voimakkaasti puolesta ja vastaan. Perttu Materon mukaan metsästysmuseon kävijöistä suurin osa ei metsästä itse. Hyvin rakennetussa näyttelyssä voi saada uutta tietoa ja näkökulmaa.
 Puolesta vai vastaan? Voiko aseita ajatella esimerkiksi käsityötaidon kautta? Yle / Ville Välimäki
 Jos näyttely saa herätettyä tunteen, menee näyttelynkin viesti paremmin perille.
 – Jos kävijä oivaltaa jotain täysin uutta itsestään, niin se on kova saavutus mille tahansa taiteen ja kulttuurin alan tuotteelle, toteaa Antti Krapu.
 Meno kuin museokortissa
 Vuonna 2015 lanseerattu Museokortti laittoi museot nousukiitoon. Kortilla pääsee liki kolmeensataan museoon Hangosta Inariin. Jo liki 170 000 suomalaista on hankkinut Museokortin.
 Yleisöä osallistetaan näyttelyihin jo suunnitteluvaiheessa ja modernia esitystekniikkaa käytetään luovasti ja monipuolisesti. Suomen museoliiton pääsihteeri  Kimmo Levä  sanoo museoiden investoivan näyttelyihin enemmän.
 – Näyttelyiden vaihtuvuus on lisääntynyt ja teemat monipuolistuneet. Museokortti on lisännyt myös museossa poikkeamista, Levä kertoo.
 Museo Skogster Hämeenlinnan keskustassa on jo osoittanut pieniä olohuoneeksi muuttumisen merkkejä.
 – Muutama vakkarikävijä jo on. He poikkevat lukemaan päivän lehden ja käyvät kahvilla, iloitsee amanuenssi Antti Krapu.

Museot murtautuvat ulos vitriinistä – "Jos kävijä oivaltaa jotain täysin uutta itsestään, se on kova saavutus"


Summary: Peruskoulussa jää vuosittain luokalle puolitoista tuhatta lasta ja nuorta.

Kuopiolaisen kerrostalon pihalla on käynnissä aidanpystytystyö. Aidan kimpussa on joukko talonrakennusalaa opiskelevia ammattikoululaisia, mutta mukana on myös yksi nuorempi työmies: peruskoulun kahdeksasluokkalainen  Petri Mönttinen .
 Mönttiselle kyse on eräänlaisesta pidennetystä työelämään tutustumisesta, sillä hän on ollut talonrakentajien apuna jo runsaan seitsemän viikon ajan. Siinä ajassa on valmistunut tupakkakatos, terassi ja leikkimökin valupohja.
 Kahdeksasluokkalaisen mielestä työ on ollut "siistiä".
 – Saa tehdä sitä mistä tykkää, ja saa olla pois kouluelämästä, Mönttinen myhäilee.
 Työnteosta mielekkyyttä peruskouluun
 Pidennetty työelämään tutustuminen on kokeilu, jossa kuopiolaisen Pyörön koulun oppilaita on pyritty motivoimaan koulunkäyntiin. Mukana on ollut kaikkiaan kymmenkunta oppilasta, joille on avautunut mahdollisuus tutustua talonrakentamisalaan yhdessä Savon ammattiopiston oppilaiden kanssa.
 Koululaiset saavat kokeiluajasta opintosuorituksia, sillä matematiikkaa tarvitaan esimerkiksi aitaelementtien mittaamiseen, äidinkieltä työjaksosta raportoimiseen ja tietotekniikkaa esitelmän tekemiseen.
 Ammatillinen erityisopettaja Jyri Kokkonen uskoo, että  kuopiolaiskokeilu auttaa vähentämään ammattikouluopintojen keskeyttämistä. Antti Karhunen / Yle
 Kokeilusta vastaa Savon ammattiopiston ammatillinen erityisopettaja  Jyri Kokkonen , joka kiittelee yläkoululaisten innokkuutta työntekoon.
 – Heidät saadaan sitoutettua tähän opiskeluun jo peruskouluaikana.
 Myös oppilaiden oma opettaja, Pyörön koulussa erityisluokanopettajana toimiva  Mikko Kainulainen  on tyytyväinen. Kokeiluun osallistuneet koululaiset ovat saaneet onnistumisia ja kokeneet tulleensa hyväksytyiksi.
 Kainulainen uskoo, että peruskoulu tuntuu mielekkäämmältä, kun oma ala alkaa hahmottua.
 – Kun omat taidot kasvavat, lisääntyy luotto omiin kykyihin. Sitä kautta koulussa oleminen on hyvin paljon miellyttävämpää.
 Erityisluokanopettaja Mikko Kainulaisen mukaan pidennetty työelämään tutustuminen voi tuoda merkitystä koulunkäyntiin. Antti Karhunen / Yle
 Petri Mönttinen on tästä hyvä esimerkki. Hänen mielestään entisenlainen luokassa tapahtuva opiskelu ei maistuisi läheskään yhtä hyvältä.
 – Se olisi samaa mitä ennen, eli ei menisi ehkä niin hyvin. Ei olisi niin paljon motivaatiota, hän tuumii.
 Tavoitteena ehkäistä luokalle jäämistä
 Motivaatiota ja puuttuvia opintosuorituksia on kuluvan kevään aikana etsitty kouluissa myös seinien sisäpuolella.
 Pyörön koulussa tehtävään on pestattu kaksi erityistä resurssiopettajaa. Toinen heistä on  Ritu Savolainen , jonka tehtävänä on auttaa yläkoulun oppilaita, joilla on riski jäädä luokalle.
 – Katsotaan, mitä pitää vähintään tehdä, ja sitten räätälöidään tehtäviä sen mukaan.
 Savolainen on tilanteen vaatiessa mukana oppitunneilla ja antaa myös tarvittaessa tukiopetusta.
 – Opiskellaan yhdessä ja suoritetaan kokeita, hän kuvaa työtään.
 Resurssiopettaja Ritu Savolaisen mukaan luokalle jääminen voi lisätä yläkoululaisten syrjäytymisriskiä. Antti Karhunen / Yle
 Apua tarvitsevat eniten sellaiset oppilaat, jotka ovat olleet paljon pois koulusta. Savolaisen mukaan runsas poissaolo ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kyseessä olisi heikko oppilas. Taustalla voivat olla esimerkiksi terveydelliset syyt.
 – Oppilas, jolla on paljon poissaoloja, voi olla ihan kiitettävän tason oppilas. Silloin pienikin apu on avuksi, että saadaan paikattua rästissä olevat tehtävät.
 Luokalle jääminen voi lisätä syrjäytymistä
 Tukitoimista huolimatta luokalle jää vuosittain puolitoista tuhatta oppilasta. Määrä on alle puolet siitä, mikä tilanne oli aiemmin. Esimerkiksi vuonna 2000 luokalle jäi 3 333 lasta ja nuorta.
 Suurin osa luokalle jääneistä on ensimmäisen ja toisen luokan oppilaita. Kolmas suuri ryhmä ovat yhdeksäsluokkalaiset.
 Luokalle jättämisen sijasta oppilas voidaan siirtää vuosiluokkiin sitomattomaan opetukseen, jolloin aiemmat suoritukset eivät nollaudu.
 Ritu Savolaisen mukaan luokalle jättämistä pyritään välttämään yläkoulussa. Peruskoulun yläkoululaisille kaverisuhteet ovat tärkeitä, ja siirtyminen kokonaan uuteen luokkaan voi olla jopa syrjäytymisriski.
 – Koulunkäynti voi seuraavana vuonna olla vielä haasteellisempaa, hän toteaa.
 Luokalle jää vuosittain noin 1500 koululaista. Määrä on puolittunut parissakymmenessä vuodessa. Antti Karhunen / Yle
 Savolaisen mielestä arvostelun ongelmallisuutta lisää se, että todistuksen arvosanoille ei ole laadittu yhtenäisiä kriteereitä.
 Ainoa arvosana, jolle on nykyisin olemassa yhtenäiset kriteerit, on 8. Opetushallitus on kuitenkin luvannut, että  myös arvosanoille 5, 7 ja 9 on yhtenäiset kriteerit vuoden 2020 kevääseen mennessä .
 – Jos yksi ihminen arvioisi kaikki Suomen oppilaat, se voisi olla tasapuolista, Savolainen napauttaa.
 Yhdeksännelle luokalle siirtyvälle Petri Mönttiselle tulevaisuus näyttää kuitenkin jo selvältä.
 – Tarkoitus on hakea rakennusalalle, että pääsee hommia tekemään ja saa paperit, hän virnistää.
 Lue lisää:
 Peruskoulussa jäädään yhä harvemmin luokalle – Alakoulussa yläkoulua useammin
 Tiesitkö? Suomessa voi edelleen jäädä luokalle ja ehdotkin saada – "Aina mietitään, onko luokan kertaamisesta hyötyä"

Yhä harvempi oppilas jää luokalle — Kuopiossa oppilaita motivoidaan tarjoamalla työntekoa ammattikoululaisten kanssa


Summary: Kysyimme asiantuntijalta, mitkä seikat leimaavat menneiden vuosikymmenten ylioppilasmuotia.

Lauantaina se on vihdoin täällä: lakkiaispäivä. Tänä keväänä valkolakin painaa päähänsä noin 25 200 uutta ylioppilasta.
 Se, mihin lakkiaisissaan pukeutuu, ei ole aivan yhdentekevää, sillä kuvia tilaisuudesta saatetaan katsella vielä vuosikymmeniä myöhemminkin.
 Yle kysyi asiantuntijalta, mihin asioihin uuden ylioppilaan kannattaa kiinnittää juhlapukeutumisessaan huomiota. Kysyimme myös, miltä ylioppilasmuoti on ennen näyttänyt.
 Kysymyksiin vastasi muotitaiteen professori  Pirjo Hirvonen  Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta.
 1970-luku: Muoti oli vallatonta ja reilun rohkeaa

 Ylioppilastutkinnon suorittaneiden määrä kasvoi Suomessa voimakkaasti 1970-luvun aikana. Siitä, mikä ennen oli ehkä ollut mahdollista vain harvoille, alkoi muodostua kansallinen instituutio ja keskeinen osa suomalaista koulu- ja yliopistolaitosta.
 Pirjo Hirvosen mielestä 70-luvun ylioppilasmuodissa näkyivät vallattomuus ja reilu rohkeus.
 – Oli isoja leveitä kuoseja puvuissa, hän muistaa.
 – Nuorilla miehillä oli pitkät tukat, ja paidoissa ja puvuissa oli paljon värejä. Tytöillä oli paljon housupukuja. Kukkakimput olivat kirjavia, värit eivät olleet tyylikkäästi valittuja, niin kuin nykyään.
 Esimerkki 70-luvun ylioppilasmuodista. Kuvassa ylioppilaiden lakitus Tehtaanpuiston yhteiskoulun kevätjuhlassa vuonna 1975. Erkki Salmela / Helsingin kaupunginmuseo (CC BY 4.0)
 Kaiken kaikkiaan Hirvonen kuvailee vuosikymmenen tunnelmaa riemastuttavaksi. Hän itse valmistui ylioppilaaksi juuri 1970-luvun alussa.
 Yllään hänellä oli Tukholmasta kiireellä ja vähällä rahalla ostettu minimekko.
 – Lainasin kaveriltani kenkiä, jotka olivat todella isot ja raskaat. Ajattelin, että ei niitä siellä massassa kukaan huomaa. Kyllä se päivä meni minulla ihan läpihuutojuttuna.
 1980-luku: Muhkeita olkatoppauksia, pusakkamaisia takkeja

 Hirvonen muistaa 1980-luvun muodista yhden asian ylitse muiden: Vahvat olkalinjat. Muhkeat olkatoppaukset, joita saattoi olla useampikin päällekkäin.
 Pikkutakit olivat pusakkamaisia, ja kankaissa oli rentoja ja haalistuneen oloisia kuoseja.
 Väreistä hänen mieleensä ovat jääneet etenkin vaaleat, kevään ja kesän sävyt. Toisaalta joukossa saattoi olla myös turkoosia, oranssia ja keltaista.
 – Tyyli oli ennen kaikkea rentoa ja ylisuurta.
 1990-luku: Värejä ei arasteltu – päällä oli kirpeän keltaista ja kevään vihreää

 Ylen arkistomateriaalissa 1990-luvun ylioppilaiden päällä näkyy kirpeitä värejä: kirkkaan keltaista, keväisen vihreää, usein yksivärisenä.
 Hirvosen huomion kiinnittää erityisesti se, että myös nuorten miesten yllä on värikkäitä pukuja, esimerkiksi keltaisia. Tumma puku on tässä aineistossa poikkeus.
 Yleisesti ottaen vuosikymmenen muotia leimasi muun muassa grunge: rennot, isot, roikkuvat vaatteet, monesti nälkiintyneiden näköisten mallien yllä, professori kuvailee.
 Tällä vuosituhannella ylioppilasmuoti on Hirvosen mielestä muuttunut varsin paljon. Siitä on tullut ennen kaikkea yhä juhlavampaa.
 2000-luku: Päivä prinsessana ja prinssinä
 Ylioppilaspukeutuminen on mennyt 2000-luvun aikana yhä juhlavampaan suuntaan. Tässä kuvassa ylioppilaiden lakitustilaisuus Oulussa vuonna 2008. Kaisa Siren / AOP
 2000-luvun alkupuolella on ollut nähtävissä etenkin se, että ylioppilaat ovat halunneet pukeutua hyvin ja laadukkaasti, jopa melko klassisesti, Pirjo Hirvonen toteaa.
 – Joukossa on jopa pitkiä pukuja. Tytöillä saattaa olla hyvin avonaisia pukuja, olkapäät jätetään paljaiksi. Juhlavuutta halutaan korostaa aivan eri tavalla.
 Hirvonen uskoo, että kehitykseen on vaikuttanut muun muassa elintason nousu. Etikettiäkin on haluttu noudattaa aiempaa enemmän.
 – Nuoret haluavat, että tämä heidän ensimmäinen suuri juhlansa myös tuntuu juhlalta.
 Sama suuntaus on ollut näkyvissä myös vanhojenpäivässä.  Siellä on edetty vanhuuden ihannoinnista teiniprinsessoihin ja jenkkivaikutteisiin.
 2019: Mikä on tänä keväänä in? Ainakin muodin eettisyys, uskoo professori
 Espoolaisen Tinja Karin, 19, ylioppilasasussa on muun muassa nokkosta. Kari aikoo vuokrata juhla-asunsa, osin ekologisista syistä. Karoliina Simoinen / Yle
 Mitä lukioiden juhlasaleissa voi odottaa näkevänsä ensi lauantaina?
 Hirvonen uskoo, että tämän kevään ylioppilasmuodissa ilmenee ainakin kierrätyshenkisyys – että kaiken ei tarvitse olla uutta, vaan tuore ylioppilas voi pukeutua vaikkapa suvun vanhoihin aarteisiin.
 Viime aikoina puheenaiheeksi on noussut myös  pikamuoti ja sen eettisyys .
 – Uskon, että tämä näkyy tänä keväänä, ja minusta se on todella hyvä asia.
 Mihin asioihin pukeutumistaan vielä pohtivan nuoren kannattaa kiinnittää huomiota?
 – Minä toivon, että kyseinen nuori osoittaisi pukeutumisensa kautta omaa persoonallisuuttaan. Että hän uskaltaisi olla yksilö ja tulisi sillä lailla nähdyksi ja myös muistetuksi vuosikymmentenkin jälkeen, Hirvonen vastaa.
 Hän sanoo itse käsittävänsä lakkiaisetiketiksi sen, että pukeutumisella osoitetaan tilaisuuden arvokkuutta ja arvostusta. Varsinaisia kieltolistoja hän ei ylioppilaspukeutumisesta halua ryhtyä tekemään.
 – Muistetaan, että ylioppilastutkinto todella on saavutus ja kiva asia. Sitä on syytä juhlia.
 Tinja Kari on tämän kevään ylioppilas. Hänen mukaansa osa lukiolaisista alkaa pohtia jo ensimmäisenä vuonnaan, mitä pukisi ylleen lakkiaisissa. Karoliina Simoinen / Yle
 Espoolaisesta Pohjois-Tapiolan lukiosta ylioppilaaksi valmistuva  Tinja Kari  aikoo vuokrata oman juhla-asunsa.
 Hän sanoo välttelevänsä uuden ostamista muutenkin, osin ekologisista syistä.
 – Kun vuokraa, voi valita ihan mitä haluaa. En halua henkariin roikkumaan mitään sellaista, mitä ei sitten ikinä käytäkään.
 Kari pukeutuu lakkiaisissaan muun muassa nokkosesta tehtyyn asuun. Hänelle tärkeintä puvussa on se, että oma olo on hyvä.
 – Toivoisin, että pukeutumisesta ei otettaisi niin paljon paineita. Jotkut ajattelevat, että pitää olla kallista päällä ja näyttää superhyvältä.
 – Minä toivon, että kaikki voisivat pukeutua niin kuin itse haluavat. Ei tarvitsisi alkaa hankkia mitään kamalan kallista jonkin ulkoisen paineen takia, Kari pohtii.
 Hänen mukaansa osa lukiolaisista miettii jo ensimmäisenä opiskeluvuotenaan, mitä pukisi ylleen lakkiaisissaan.
 – Rahaa säästetään esimerkiksi kenkiin, Kari havainnollistaa.
 – Vähempikin riittäisi.
 Miten sinä pukeuduit ylioppilasjuhliisi? Entä minkä vuosikymmenen tyyli puhuttelee eniten? Voit keskustella aiheesta asiallisesti tänään keskiviikkona kello 22 saakka tämän jutun alla.
 Lue myös:
 Onnea uusille ylioppilaille! Katso Ylen ylioppilaskoneesta, kuka saa valkolakin  (15.5.2019)
 Kuvat kertovat vanhojenpäivien muutoksen 30-luvulta nykyaikaan – vanhuuden ihannoinnista teiniprinsessoihin ja jenkkivaikutteisiin  (17.2.2017)

80-luvun ylioppilas pukeutui olkatoppauksiin, 90-luvulla ei värejä säästelty – katso miltä lakkiaismuoti on ennen näyttänyt ja mitkä trendit ovat nyt in


Summary: Belgialainen taiteilija Delphine Boël on vuosikausia väittänyt kuningasta isäkseen. Albert II on aiemmin sinnikkäästi kieltäytynyt antamasta dna-näytettä.

Belgian entinen kuningas  Albert II  on vihdoin taipunut antamaan dna-näytteen. Sitä on vaadittu pitkään, koska taiteilija  Delphine Boël  väittää ex-kuningasta isäkseen.
 Albert on sinnikkäästi kieltäytynyt testeistä. Aiemmin tässä kuussa belgialainen tuomioistuin  kuitenkin päätti , että ex-kuninkaan on suostuttava näytteeseen sakon uhalla. Päätöksen mukaan ex-kuninkaalle pamahti 5 000 euron sakko jokaiselta päivältä, jona hän kieltäytyi näytteestä.
 Boël, 51, väitti vuonna 2005 ensimmäistä kertaa julkisesti, että Albert on hänen isänsä.  Uutiskanava BBC:n mukaan  Boëlin äiti, paronitar  Sybille de Selys Longchamps  on sanonut, että hänellä ja Albertilla oli suhde vuosina 1966–1984, kun Albert oli vielä prinssi.
 Albert II, nykyisin 84, nousi kuninkaaksi vuonna 1993 veljensä kuoltua. Albert luopui kruunusta vuonna 2013 terveyssyihin vedoten.
 Delphine Boëlin juridinen isä on  Jacques Boël . Aiemmilla dna-testeillä on todistettu, ettei hän ole Delphine Boëlin biologinen isä.
 Belgian entinen kuningas Albert II Brysselissä marraskuussa 2018. Stephanie LeCocq / EPA
 Kirja kuningattaresta aloitti spekulaatiot
 Boëlin tausta nousi julkiseksi puheenaiheeksi vuonna 1999, kun Albertin italialaisesta vaimosta, kuningatar  Paolasta  julkaistiin elämäkerta. Siinä väitettiin, että Albertilla on ollut pitkä sivusuhde, josta syntyi tytär 1960-luvulla.
 Delphine Boël on syntynyt vuonna 1968.
 Ex-kuningas on tunnustanut, että hänellä ja vaimollaan on ollut parisuhdeongelmia. Delphine Boëlia hän ei ole uutistoimisto Reutersin mukaan kommentoinut.
 Albertilla ja Paolalla on kolme lasta, jotka kaikki ovat Boëlia vanhempia.
 Boël on sanonut, ettei häntä kiinnosta raha, vaan virallinen isyyden tunnustaminen. Uutistoimisto AP:n mukaan Boël oli ex-kuninkaan testipäätöksestä helpottunut.
 Albertin asianajaja on vaatinut, että dna-testin tulokset pidetään toistaiseksi salassa. Tapauksesta odotetaan päätöstä loppuvuodesta, kertoo BBC.

Belgian 84-vuotias ex-kuningas taipui lopulta antamaan dna-näytteen – väitetään aviottoman lapsen isäksi


Summary: Elokuvat tarjoavat tunteita, joita ei muualta löydy ja jotka eivät perustu ihmissuhteisiin, konflikteihin tai väkivaltaan. Niitä on siksi helpompi käsitellä, kirjoittaa Anton Vanha-Majamaa.

Elokuva, kirjallisuus ja audiovisuaalinen media

Elokuvateatterit & elokuvien esittäminen

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Huuto oli niin kova ja tuli niin läheltä, että kehoni reagoi kauan ennen kuin ehdin tajuta, mitä tapahtuu.
 Istuin Théâtre Claude Debussyn parvella Cannesin elokuvajuhlien yhdeksäntenä päivänä ja odotin näytöksen alkua.
 Edessäni mies oli lyönyt vieressään istuvaa kyynärpäällä ohimoon ja noussut seisomaan. Hän piteli naapuriaan kaulasta ja nyrkkiään lyöntiasennossa ja huusi jotain ranskaksi.
 Ohikiitävän hetken salissa oli ihan hiljaista. Väkivaltainen mies jähmettyi kuin joku  300:n  ärjyistä spartalaisista. Sitten hän päästi irti, toljotti hetken mielipuolena tyhjyyteen ja ryntäsi salista.
 Mukiloitu mies jäi paikoilleen häkeltyneenä. Minä istuin penkissäni ja laskin sekunteja siihen, että elokuva alkaisi.
 Jos olen ärtynyt, surullinen tai ahdistunut, harhautan aivojani katsomalla tai miettimällä elokuvia.
 Pakenen elokuviin, kun tosielämän tunteet  käyvät liian lujiksi. Olen paennut niin pitkään kuin muistan.
 Olen katsonut elokuvia ja nauranut, itkenyt, järkyttynyt. Hakeutunut sellaisten pariin, joiden tiedän herättävän reaktion.  Dancer in the Darkin ,  Old Joyn ,  Tulikärpästen haudan .
 En ole kovin hyvä käsittelemään omia tunteitani. Olen joskus nuorena mennyt lukkoon ja välttelen nyt konflikteja kaikin keinoin. Jos olen ärtynyt, surullinen tai ahdistunut, harhautan aivojani katsomalla tai miettimällä elokuvia.
 Ja sitten menen teatteriin itkemään.
 Kirjoitan tätä kolumnia Cannesissa , joka on pakenemiseen täydellinen paikka. Täällä näytetään 12 päivää aamusta iltaan maailman parhaita elokuvia isoilta valkokankailta. Istun puolet vuorokaudesta toisissa maailmoissa, elän muiden elämiä, arvioin toisten kameratyöskentelyä, leikkaamista ja näyttelemistä.
 Kun katsoin  Terrence Malickin  uutta kaunista elokuvaa  A Hidden Life , en ollut itsestäni mitään. Olin ruohoa Ylä-Itävallan mäissä, hikeä vankeuttaan istuneen totaalikieltäytyjän  Franz Jägerstätterin  ohimolla.
 Kun  Céline Sciamma  kertoi kahden naisen mahdottomasta rakkaudesta 1700-luvulle sijoittuvassa epookissaan  A Portrait Of a Lady On Fire , pakahduin, vaikka en ollut koskaan kokenut mitään samanlaista.
 Elokuvien herättämistä tunteista puhutaan usein jäljittelyn kautta. Meille esitetään tosielämän tilanteita, joihin voimme samastua ja jotka siksi herättävät tunteita. Mietimme lapsiamme ja  Sofien valintaa . Arvelemme, rikkoisivatko sodan kauhut psyykemme kuin  Ilmestyskirja nytissä .
 Kun elokuvan hahmo hymyilee, peilaamme ja hymyilemme itsekin. Kun hän itkee, purskahdamme kyyneliin.
 Kirjassaan  Feeling Cinema  tutkija  Tarja Laine  esittää, etteivät elokuvien tunteet ole identtisiä ihmistunteiden kanssa eikä elokuvan tunneydin liity aina juoneen tai hahmoihin vaan siihen, miltä elokuva näyttää, kuulostaa ja tuntuu.
 Stanley Kubrickin   Hohto  ei pelota, koska kuvittelemme itsemme autioon hotelliin, vaan koska sen musiikki on pahaenteistä ja näkemys kuolemasta julman loputon – labyrintti, josta ei löydä ulos.
 Kirjasta kirjoittamassaan  kritiikissä  Aalborgin yliopiston professori  Steen Christiansen  vie ajatuksen pidemmälle ja ehdottaa, etteivät elokuvien tunteet ylipäätään palaudu inhimillisiin tuntemuksiin tai kokemuksiin. Ne ovat jotakin, joka saa muotonsa vain elokuvissa.
 Pidän tästä ajatuksesta. Elokuvat tarjoavat setin tunteita, joihin en muuten pääsisi käsiksi. Nämä tunteet on helpompi sisäistää ja niitä on helpompi käsitellä – ehkä juuri siksi, ettei niiden syntypiste ole ihmissuhteissa, konflikteissa tai yhtäkkiä purskahtavassa väkivallassa.
 Elokuvien tunteet ovat abstrakteja ja esteettisiä ja liittyvät siihen, miten hevostallin ovi aukeaa  Certain Womenissa  tai Airin musiikki venkoilee kehossani  Virgin Suicidesissa .
 Nämä ovat kokemuksia, joita ei voi kuvailla sanoin, eikä niitä siksi tarvitse kuvailla sanoin.
 Théâtre Claude Debussyn parvella  tunnelma laantui. Väkivaltainen mies oli otettu kiinni ja asia selvitetty. Motiivi: kiista varatusta paikasta.
 Sisässäni kuohui, koska spontaani väkivalta julkisessa tilassa on suurin pelkoni. Käteni tärisivät, kainaloni valuivat hikeä. Olin yksin ja ahdistus pakkautui kurkkuuni.
 Onneksi elokuva alkoi.
 Anton Vanha-Majamaa
 Kirjoittaja on journalisti ja kirjailija, joka unohtaa elokuvien juonet nopeasti, mutta muistaa niiden herättämät tunteet.
 Aiheesta voi keskustella 29.05. klo 16.00 asti.

Anton Vanha-Majamaan kolumni: Menen elokuvateatteriin itkemään


Summary: Mikkelin keskussairaalan ortopedit kiertävät terveysasemilla potilaita etsimässä.

Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri (EKSOTE)

Etelä-Savon sote-kuntayhtymä Essote markkinoi parhaillaan tekonivelleikkauksia lehtien sivuilla ja sosiaalisessa mediassa. Essote tavoittelee 600 tekonivelleikkausta vuodessa, jotta sairaalan ympärivuorokautinen päivystystoiminta ei vaarannu.
 – Tavoite on pakon sanelema. Keskittämisasetuksen mukaan yksikössä, jossa tehdään tekonivelleikkauksia, niitä pitää tehdä 600. Toki muutenkin halutaan parantaa prosessia ja tehdä asioita tehokkaammin, kertoo ortopedian ylilääkäri  Mikko Honkanen  Mikkelin kesussairaalasta.
 Tänä vuonna huhtikuun loppuun mennessä Mikkelin keskussairaalassa oli tehty jo 139 tekonivelleikkausta, joten tahti lupailee rajapyykin tavoittamista. Viime vuonna tehtiin 526 tekonivelleikkausta.
 – Mennään tasaiseen tahtiin, joten kyllä sen 600 pitäisi paukkua loppuvuodesta. Kesällä siihen tulee hidastuksia lomien takia, mutta leikkauksia tehdään silloinkin, pohtii Honkanen.
 Essote käyttää tänä vuonna tekonivelleikkausten markkinointiin lehdissä 8360 euroa, sosiaaliseen mediaan on varattu muutamia satoja euroja.
 – Summat nousevat, jos kampanjaa täytyy jatkaa, arvioi Essoten viestintäpäällikkö  Jouni Vauhkonen .
 – Tämähän on yleismaailmallinen trendi, muualla maailmassa sitä tehdään joka päivä. Yksityiset toimijat markkinoivat myös Suomessa aggressiivisesti, sanoo ylilääkäri Honkanen.
 Mainontaa ja vastamainontaa
 Essote ei ole ainoa sote-toimija, joka on nostanut  tekonivelleikkaukset keinoksi  saada riittävä määrä potilaita päivystyksen säilyttämiseksi. Esimerkiksi naapurimaakunnassa Etelä-Karjalan keskussairaalassa Lappeenrannassa tekonivelleikkausten määrä on noussut yli keskittämisasetuksessa vaaditun 600 leikkauksen, ja siinä apuna oli juuri mainoskampanja.
 – Tänä vuonna markkinoimme Venäjän suuntaan synnyttäjille, sillä oman maakunnan synnytysmäärät ovat laskeneet. Mahdollisesti mainostamme myös tekonivelkirurgiaa venäläispotilaille. Käytämme siihen muutamia tuhansia euroja. Tekonivelleikkauksia mainostimme viime vuonna noin 4000–5000 eurolla, ja ne maksoivat itsensä takaisin, kertoo Eksoten toimitusjohtaja  Pentti Itkonen .
 Etelä-Karjalan Eksotella oli esimerkiksi sivun kokoinen mainos sanomalehti Länsi-Savossa jo lokakuussa 2017. Essotessa herättiin naapurimaakunnan mainoskampanjaan ja sote-kuntayhtymä aloitti oman kampanjan.
 – Kun Etelä-Karjalan Eksote kohdisti laajasti mainontaa alueellemme, käytimme vastamainontaan noin 15 000 euroa, kertoo viestintäpäällikkö Jouni Vauhkonen Essotesta.
 Ortopedian ylilääkäri Mikko Honkanen Mikkelin keskussairaalasta kertoo, että Essoten tarkoitus ei ole tänä vuonna markkinoida tekonivelleikkauksia laajasti maakunnan ulkopuolelle muiden sote-kuntayhtymien alueilla.
 – Teot kuitenkin puhukoon puolestaan. Meillä on käynyt potilaita esimerkiksi Kouvolan seudulta ja Lahdesta. He ovat kuulleet meidän hyvästä maineestamme.
 Honkanen arvioi, että maakunnassa on syntynyt mielikuva, että julkisen puolen leikkauksiin on mahdoton päästä ja hoitoon on pitkät jonot. Markkinoinnilla on ylilääkäri Mikko Honkasen mukaan haluttu korjata ennen kaikkea tätä käsitystä.
 – Muutenhan potilaat lähtevät hakemaan muualta tätä palvelua.
 Essotessa on huomattu, että erityisesti Pieksämäeltä ja Joroisista potilaita menee Varkauteen, eikä maakunnan omaan sairaalaan.
 – Siksi markkinoimme sanaparilla "kysy lääkäriltäsi". Erityisesti yksityislääkärit näyttävät ohjaavan potilaita Varkauteen, kertoo viestintäpäällikkö Vauhkonen.
 Sairaaloiden mainonta on  omiaan herättämään kummastusta  (Etelä-Saimaa), mutta sille ei näy loppua, sillä sairaalat haluavat pitää ainakin oman maakunnan potilaista kiinni.
 – Itä-Suomessa väki vähenee ja kaikilla sairaaloilla suoritteet vähenevät. Kaikki ovat investoimassa uusiin sairaaloihin ja uusiin tiloihin, mutta kymmenen vuoden päästä näitä kaikkia ei tarvita, pohtii Eksoten toimitusjohtaja Pentti Itkonen.
 Leikkaustoiminnan kriteerit ennallaan
 Ortopedian ylilääkäri Mikko Honkanen Mikkelin keskussairaalasta toteaa, että markkinoinnista huolimatta leikkaukset tehdään vain todellisen leikkaustarpeen mukaan.
 – Ei niitä tekemisen takia tehdä. Kriteerit leikkaustoiminnassa ovat samat kuin ennenkin ja nehän ovat aika korkeat. Arvion tekee aina ortopedi klinikalla.
 Honkanen arvioi, että maakunnassa on paljon ihmisiä, jotka ovat sinnitelleet nivelvaivojensa kanssa kotona pitkään ja pohtineet, voiko niille tehdä jotain.
 – Tämän on tarkoitus kohdistua niihin ihmisiin, jotka ovat kotona vaivojensa kanssa, jotta heidät saataisiin palveluiden piiriin. Heille on ehkä sanottu, että tuolle ei voi tehdä mitään.
 Siksi on aloitettu myös etäpoliklinikkatoiminta maakunnan terveysasemilla.
 – Se tarkoittaa, että joku meistä käy vuorollaan Mäntyharjulla, Juvalla, Kangasniemellä ja Pieksämäellä. Saadaan potilaat nopeammin palvelun piiriin, kun tuodaan palvelu lähemmäksi, toteaa Honkanen.
 Ministeriö: markkinointi voi vääristää hoitotavan valintaa
 Sosiaali- ja terveysministeriö ei ole antanut ohjeistusta julkisten terveyspalveluiden markkinoinnista, mutta yksityisten terveyspalveluiden markkinoinnista ohjeistus on olemassa. Se koskee pitkälti yksittäisen lääkärin markkinointia.
 Lääkintöneuvos  Timo Keistinen  sosiaali- ja terveysministeriöstä arvioi, että tietyntyyppisten hoitojen markkinointi voi vääristää hoito- ja tutkimustavan valintaa.
 – Usein leikkaushoito ei ole ensisijainen hoitomuoto, vaan tuloksiin voidaan päästä esimerkiksi fysioterapialla ja kuntoutustoimenpiteillä. Jos markkinoidaan erityisesti leikkaustoimenpiteitä, voi potilaskin odottaa saavansa juuri niitä, toteaa Keistinen.
 Keistinen kertoo huomanneensa ainakin Pirkanmaan sairaanhoitopiirin ja sen yritysten kuten Tekonivelsairaala Coxan sekä sydänsairaalan markkinointia. Pirkanmaan sairaanhoitopiirin omistama ja kuntayhtymäkonserniin kuuluva sydänsairaala toimii viidellä paikkakunnalla eri nimillä, esimerkiksi Helsingin sydänsairaala -nimellä.
 – Jotkin muutkin kuntayhtymät ovat sitten joutuneet mainoksin kertomaan omasta toiminnastaan, mutta tämä on enemmänkin poikkeus kuin sääntö.
 Suoranaisen mainostamisen sijaan moni toimija levittää tietoa esimerkiksi hyvistä hoitotuloksista.
 – Informaatiota omasta toiminnasta tietysti jaetaan monin tavoin esimerkiksi ammattilaisille. Se on kuitenkin epäsuoraa, eikä siinä oikein voida puhua toiminnan markkinoinnista. Enemmänkin ohjeistetaan ja neuvotaan, sanoo Keistinen.
 Lääkintöneuvos Timo Keistinen muistuttaa, että usein on monia tapoja päästä samaan hoitotulokseen, mutta hoitotavat tulee valita yhteistyössä potilaan kanssa. Tekonivelleikkausten kohdalla hän haluaa painottaa, että leikkaus on hyvin tehokas hoitomenetelmä vaikeaan lonkan tai polven nivelkulumaan, mutta kyseessä ei ole pieni leikkaus.
 – Tekonivelleikkaus on yleisin potilasvahinkokorvaukseen johtava toimenpide terveydenhuollossa.

Tekonivelleikkauksia mainostetaan lehdissä ja somessa – sairaaloiden kamppailu päivystyksestään on saanut uusia piirteitä


Summary: Hallitusohjelman sisältö saattaa valmistua jo tänään. Ministerivalinnat jäänevät ensi viikkoon.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Yli kaksi viikkoa jatkuneissa hallitusneuvotteluissa on tänään merkittävä päivä, kun hallitusohjelman sisältö saattaa valmistua.
 SDP:n puheenjohtaja  Antti Rinne  kertoi  eilen tiistaina , että talouden raameista on päästy sopuun. Hän odotti hallitusohjelman talouskokonaisuuden valmistuvan työryhmissä tiistai-iltana. Hallitusohjelmaa oli kirjoitettu hänen mukaansa jo 150 sivua.
 Myös neuvottelujen muut osapuolet eli keskusta, vihreät, vasemmistoliitto ja RKP ovat kommentoineet neuvottelujen sujuneen hyvin. Vasemmistoliiton puheenjohtaja  Li Andersson  sanoi, että ohjelman sisältö voisi olla valmis tänään keskiviikkona.
 Julkistetaanko sisällön pääkohdat jo tänään? Voit seurata suoraa lähetystä Säätytalolta tämän jutun pääkuvana olevalta videolta.
 Puheenjohtajat kokoontuvat arvioimaan ryhmien edistymistä tänään kello 12.30. Tämän jälkeen ryhdyttäneen hallitusohjelman viimeistelyyn.
 Ministerilista valmistunee ensi viikolla
 Ministerivalintoja jouduttaneen odottamaan ensi viikkoon.
 – Ministerikokonaisuudesta ei ole keskusteltu, eikä edes siitä, kuinka paljon ministereitä tulee olemaan, Rinne sanoi tiistaina.
 Keskustan puheenjohtaja  Juha Sipilä  oli tiistaina poissa neuvotteluista Brysselin EU-huippukokouksen vuoksi. Hänen odotetaan palaavan neuvotteluihin tänään puolenpäivän aikoihin.

Kertooko Rinne tänään, millainen hallitusohjelma on saatu kasaan? – Yle seuraa päivän tapahtumia


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Hallitusneuvottelujen loppumetrit häämöttävät Säätytalolla
 Yli kaksi viikkoa jatkuneissa hallitusneuvotteluissa on  tänään merkittävä päivä , kun hallitusohjelman sisältö saattaa valmistua. SDP:n puheenjohtaja  Antti Rinne  kertoi eilen, että talouden raameista on päästy sopuun. Hän odotti hallitusohjelman talouskokonaisuuden valmistuvan työryhmissä tiistai-iltana. Hallitusohjelmaa oli kirjoitettu hänen mukaansa jo 150 sivua. Ministerilistan odotetaan valmistuvan ensi viikolla.
 Miltä tuntuu olla syyttömänä vankilassa?
 Maarit ja sadat muut ovat viettäneet aikaa vangittuna ilman syytä. Laura Hyyti / Yle
 Suomen vankiloissa istuu vuosittain satoja syyttömiä. He ovat olleet väärässä seurassa, väärässä paikassa, väärään aikaan.  Lue tästä , miltä tuntuu olla syyttömänä vankilassa.
 Ministeri Bernerille mietitään tänään sijaista
 All Over Press
 Valtioneuvoston istunnossa käsitellään tänään  työnjakoa ja sijaisten määräämistä  valtioneuvoston jäsenille. Toimitusministeristön kokoonpanoon lienee tulossa muutos, sillä liikenne- ja viestintäministeri  Anne Berner  (kesk.) on lähdössä ruotsalaisen finanssijätti SEB:n hallitukseen.
 LVM haluaa ympäristönäkökulman virkamiesten matkailuun
 Esko Jämsä / AOP
 Liikenne- ja viestintäministeriö  haluaa valtion matkustussääntöä muutettavan  siten, että virkamatkoissa voitaisiin huomioida myös matkan ilmastovaikutukset. Tällä hetkellä virkamatkaa ei esimerkiksi saa taittaa junalla, jos lentomatka tulee edullisemmaksi. Virkamatka on tehtävä niin lyhyessä ajassa ja vähin kokonaiskustannuksin kuin mahdollista.
 Epävakainen ja vaihteleva sää jatkuu
 Yle Sää
 Etelästä leviää yöllä hajanaisia sateita. Keskiviikko on sateinen maan pohjois- ja itäosissa. Lännessä tulee sadekuuroja ja etelässä pilvisyys vähenee ja päivä on poutainen.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Syyttömänä vankilassa istunut kertoo tarinansa, hallitusneuvottelujen loppumetrit häämöttävät, Bernerille mietitään sijaista


Summary: Katalonian itsenäisyyspyrkimykset vaikuttavat Espanjassa sekä europarlamentaarikkojen että pormestareiden valintaan.

Espanjassa äänestettiin sunnuntaina eurovaalien lisäksi alue- ja paikallisvaaleissa. EU-vaalit jäivät kotimaan vaalien varjoon, mutta äänestysprosentti nousi merkittävästi kuten muuallakin Euroopassa. 64 prosentia espanjalaisista äänesti eurovaaleissa.
 Yle listasi viisi havaintoa maan EU-vaaleista.
 1. Toisinto parlamenttivaaleista
 Espanjassa järjestettiin huhtikuun lopussa parlamenttivaalit, ja kuukautta myöhemmin järjestetyistä EU-vaaleista puhuttiinkin parlamenttivaalien toisena kierroksena.
 Sellaiseksi ne myös muodostuivat. Eurovaaleissa sosialistidemokraatit eli PSOE nousivat parlamenttivaalien tapaan suurimmaksi puolueeksi 32 prosentin äänisaaliilla. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun sosialistit voittivat EU-vaalit Espanjassa.
 Pääministeri  Pedro Sánchezin  luotsaama puolue sai Euroopan parlamenttiin yhteensä 20 paikkaa, kuusi enemmän kuin viime vaaleissa. EU-vaalien suurin häviäjä oli oikeistopuolue Partido Popular, joka sai 12 paikkaa, neljä vähemmän kuin viime vaaleissa.
 Oikeistopuolue Partido Popularin johtaja Pablo Casado analysoi vaalitulosta maanantaina Madridissa pidetyssä lehdistötilaisuudessa. Emilio Naranjo / EPA
 PP nosti kuitenkin kannatustaan parlamenttivaaleihin verrattuna, mutta nousu ei riittänyt EU-vaalien voittoon. Puolue menetti ääniään oikeistoliberaalille Ciudadanos-puolueelle ja äärioikeistolaiseksi luonnehditulle Vox-puolueelle, joka nousi ensimmäistä kertaa EU-parlamenttiin.
 Vasemmistolainen Podemos sai odotettua heikomman tuloksen ja kasvatti paikkamääräänsä vain yhdellä saaden parlamenttiin kuusi edustajaa.
 2. Oikeistopopulistien äänisaalis odotettua vaatimattomampi
 Radikaaleilla ja populistisilla lausunnoilla ei Espanjassa pärjätty tälläkään kertaa yhtä hyvin kuin muualla Euroopassa.
 Oikeistopopulistinen, äärioikeistolaiseksi luonnehdittu Vox-puolue ei kerännyt kannatusta samalla tavalla kuin sen sisarpuolueet esimerkiksi Ranskassa ja Italiassa.
 Parlamenttivaaleissa kerätty noin 10 prosentin kannatus kutistui EU-vaaleissa noin kuuteen prosenttiin. Ensimmäistä kertaa parlamenttiin noussut puolue sai lopulta ainoastaan kolme paikkaa ennustettujen 4–5 sijaan.
 Vox yritti vaalikampanjan aikana tehdä myös pesäeroa Italian ja Ranskan äärioikeistolaisiin puolueisiin. Voxia ei nähty esimerkiksi Italian  Matteo Salvinin  Milanoon koolle kutsumassa nationalistipuolueiden kokoontumisessa. Vielä on epäselvää, mihin ryhmään Vox lopulta EU-parlamentissa sijoittuu.
 Joukko nunnia kävi äänestämässä sunnuntaina Logronossa, Pohjois-Espanjassa. 64 prosenttia espanjalaisista käytti äänioikeuttaan eurovaaleissa. Raquel Manzares / EPA
 3. Separatistijohtajat menestyivät
 Katalonian itsenäistymiskamppailusta alkanut kriisi näkyi myös EU-vaaleissa.
 Vaaleissa oli ehdolla muun muassa Belgiassa maanpaossa elävä Katalonian entinen aluejohtaja  Carles Puigdemont , joka pääsi läpi separatistien vaaliliiton Junts pel Sí:n riveistä.
 Läpi pääsi myös Katalonian entinen varajohtaja  Oriol Junqueras , jonka on tutkintavankeudessa Katalonian yksipuolisen itsenäisyysjulistuksen seurauksena. Häntä epäillään kapinasta ja julkisten varojen väärinkäytöstä Katalonian itsenäisyysäänestyksen järjestämiseksi.
 Espanjassa kiisteltiin pitkään siitä, saavatko Junqueras ja Puigdemont edes asettua ehdolle. Nyt kysymys on, voivatko he ottaa paikkaansa vastaan.
 Pääministeri Pedro Sanchezin johtamat sosialistidemokraatit nousivat myös eurovaaleissa Espanjan suurimmaksi puolueeksi. Juanjo Martín / EPA
 Ennen EU-vaaleja Espanjan parlamentti teki päätöksen, etteivät parlamenttiin valitut vangitut Katalonian itsenäisyysjohtajat voi toimia parlamentissa ennen kuin oikeudenkäynti saadaan päätökseen.
 Katalonian separatistit ovat odotetusti kritisoineet päätöstä. Heidän mukaansa se on epäoikeudenmukainen, sillä kansanedustajia ei ole toistaiseksi vielä tuomittu mistään.
 Nyt Espanjassa jännitetään myös, saapuuko Puigdemont Espanjaan tarkistuttamaan valtakirjansa. Mepit ovat kotimaidensa lähettämiä edustajia, minkä vuoksi Puigdemontin on palattava Espanjaan valtakirjan vuoksi, vaikka hänestä on voimassa pidätysmääräys.
 Puigdemont tuskin saapuu maahan, jos hänelle ei taata immuniteettiä.
 4. Vaalit kertaa kolme
 Vaalipäivää ei suotta kutsuttu Espanjassa supersunnuntaiksi, sillä maassa järjestettiin joillakin alueilla jopa kolmet vaalit samaan aikaan. Esimerkiksi Madridissa ja Barcelonassa äänestettiin myös pormestareista ja itsehallintoalueiden vaaleissa. Kahden Espanjan suurimman kaupungin pormestarivalinnat vaikuttavat koko maahan.
 Madridissa vasemmistolaishallitus sai väistyä oikeiston tieltä, ja vasemmistopormestari  Manuela Carmena  menetti paikkansa. Barcelonassa Katalonian itsenäisyyteen maltillisesti suhtautuva  Ada Colau  joutuu todennäköisesti niin ikään siirtymään sivuun.
 Separatistien vastaehdokas  Ernest Maragall  peittosi Colaun henkilökohtaisella äänisaaliilla, vaikka ehdokkaiden puolueet päätyivät tasapeliin.
 Madridin tulevan oikeistopormestarin ja Barcelonan separatistijohtajan välille on odotettavissa kahnauksia, joiden vaikutukset heijastunevat myös valtakunnan politiikkaan.
 5. Vähemmistöhallitus Espanjaan?
 Podemosin heikko tulos EU-vaalien lisäksi alue- ja paikallisvaaleissa vaikuttaa Espanjan tulevan hallituksen muodostamiseen. Podemosin johtaja  Pablo Iglesias  myönsi tappionsa ohella sen, että puolueella tuskin on edellytyksiä ministerinsalkkujen hoitamiseen.
 Vasemmistolaisen Podemos-puolueen puheenjohtaja Pablo Iglesias myönsi olevansa pettynyt sunnuntaina pidettyjen vaalien tuloksiin. Luca Piergiovanni / EPA
 Sunnuntaisten vaalien jälkeen Espanjassa aletaan rakentaa toden teolla hallitusta. Oikeistoliberaali Ciudadanos on ilmoittanut varovaisen halukkuutensa neuvotella hallituspaikasta huhtikuiset vaalit voittaneiden sosialistien kanssa.
 Todennäköisimmältä vaihtoehdolta näyttää kuitenkin Pedro Sánchezin muodostama huteralla pohjalla oleva vähemmistöhallitus.
 Lue lisää:
 Eurooppalaiset äänestivät vilkkaimmin 20 vuoteen – katso täältä eri maiden tuloksia
 Oikeus päätti: Katalonian ex-aluejohtaja Carles Puigdemont saa asettua ehdolle eurovaaleissa
 Vangitut katalaanijohtajat vannovat virkavalan Espanjan parlamentissa – "Tilanne on poikkeuksellinen"
 Analyysi: Sosialistit ottivat torjuntavoiton Espanjassa – oikeistopopulismin uhka sai ihmiset uurnille

Maanpaossa elävä katalaanijohtaja valittiin EU-parlamenttiin, mutta valtakirja pitäisi hakea Espanjasta – 5 kiinnostavaa faktaa Espanjan EU-vaaleista


Summary: Suomessa järjestettävään maailman koululaisten kokoukseen osallistuu oppilaita noin 70 maasta.

Maailman koululaisten  ilmastokokous  käynnistyy tänään Suomessa. Kokoukseen osallistuu lähes 200 nuorta opettajineen noin 70 eri maasta. Tapahtuman tarkoitus on tuoda nuorten ääni kuuluviin ilmastokeskustelussa ja haastaa koulut ympäri maailmaa toimimaan ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi.
 Viikon mittainen kokous alkaa Pohjois-Karjalassa Joensuussa ja Liperissä. Tapaaminen päättyy Helsingissä Maailman ympäristöpäivänä 5. kesäkuuta, jolloin koululaiset antavat oman vastineensa vuonna 2016 voimaan tulleeseen Pariisin ilmastosopimukseen. Presidentti  Sauli Niinistö  on kokouksen suojelija.
 – Tämä on lähtölaukaus kampanjalle, joka haastaa koulut eri puolilla maailmaa sitomaan kolme miljoonaa tonnia hiilidioksidia vuoteen 2026 mennessä. Se tapahtuu esimerkiksi istuttamalla metsiä alueille, joilla niitä tarvitaan eniten, sanoo ENO-verkkokoulun toiminnanjohtaja  Mika Vanhanen .
 Puita istutettu jo 100 miljoonaa
 Koululaisten ilmastokokouksen pääjärjestäjä on kansainvälinen ENO-verkkokouluhanke. Alakoulun opettajana Enossa Pohjois-Karjalassa toiminut Mika Vanhanen perusti maailmanlaajuisen kestävän kehityksen verkkokoulun vuonna 2000. Tähän mennessä sen toimintaan on osallistunut jo 10 000 koulua lähes 160 maassa.
 Ympäristökysymyksiin keskittyvän palkitun verkkokoulun suosituin teko on ollut puiden istuttaminen. Sadan miljoonan istutetun puun tavoite täyttyi vuonna 2017. Samana vuonna järjestö sai idean kansainvälisestä koululaisten ilmastokokouksesta.
 Opettajataustainen Mika Vanhanen perusti ympäristöasioihin keskittyvän kansainvälisen verkkokoulun jo vuonna 2000. Jouki Väinämö / Yle
 – Haluamme etsiä yhdessä tekoja, joita koululaiset voivat tehdä omassa elinpiirissään. Koulujen kautta ilmastotietoisuus leviää myös koteihin ja muihin lähiyhteisöihin. Koululaisten ilmastolakot ovat näkyvä ilmiö, mutta muutakin toimintaa tarvitaan, Mika Vanhanen sanoo.
 Hanke on saanut arvovaltaisia tukijoita. Presidentti Niinistön lisäksi myös Ranskan ja Slovenian presidentit ovat ilmaisseet tukensa koululaisten kokoukselle. Suomessa hanketta rahoittavat neljä eri ministeriötä sekä muiden muassa Joensuun ja Helsingin kaupungit.
 Kokoukseen osallistuvat 14–17-vuotiaat nuoret ovat tehneet ennakkotehtäviä ilmastonmuutoksen vaikutuksista omissa maissaan. Kokouksessa he äänestävät yhteisestä julkilausumasta ja siitä, miten työtä jatketaan tulevaisuudessa. Tarkoituksena on myös perustaa kummikoulujärjestelmä kehittyneiden ja kehittyvien maiden koulujen välille.
 Lue lisää:
 Sitra: Punainen liha pannaan ja omat autot vapaa-ajalla kotiin – ilman ennennäkemättömän kovia tekoja ilmastotavoite karkaa Suomessa
 Nuorten huoli ilmastonmuutoksesta kasvanut jyrkästi – "Nuoret ovat paljon tietoisempia kuin aiemmat sukupolvet tuossa iässä"
 Ilmastonmuutos nakertaa nuorten aikuisten uskoa tulevaisuuteen

200 koululaista aikoo haastaa Pariisin ilmastosopimuksen: "Tarvitaan muutakin kuin ilmastolakkoja"


Summary: Jatkuvan kasvatuksen metsänhoitomenetelmä voi olla taloudellisesti jopa tuottoisampaa kuin avohakkuu, sanoo puukaupan asiantuntija.

Noin 30 metsänomistajan yhteisö Yhteismetsä Tuohi on päättänyt, että heidän omistamiaan metsiä ei avohakata. Siitä huolimatta osakkaiden tavoite on saada metsään sijoitetulle rahalle kova tuotto. Taloudelliseen menestykseen Tuohi pyrkii jatkuvan kasvatuksen metsänhoitomenetelmällä.
 Perinteisen ajatuksen mukaan tasaikäisen metsän kasvattaminen ja koko puuston kaataminen kerralla takaa varmimman rahantulon. Tuohen hoitokunnan puheenjohtaja  Jussi Saarinen  on eri mieltä.
 Hän kuvailee talousmetsien hoitoa konservatiiviseksi alaksi, jossa muutokset tapahtuvat hitaasti.
 – Ainoa syy, miksi jatkuva kasvatus ei ole Suomessa yleisempää on se, että metsänomistajat eivät tunne menetelmän taloushyötyjä.
 Jatkuvan kasvatuksen metsä Lappeenrannan Joutsenossa tarjoaa suojan metsäkanalinnuille. Neljän vuoden takaisen puunkorjuun jälkeen esimerkiksi metso on palannut alueelle. Mikko Savolainen / Yle
 Yhteismetsä Tuohen osakkaat haluavat todistaa, että vaihtoehtoinen metsänhoidon tapa voi tuottaa vähintään yhtä hyvin, ellei paremmin kuin avohakkuumalli.
 Metsästä kaadetaan vain järeimmät puut, joista maksetaan korkeinta hintaa. Toisaalta uusien puiden istutukseen ei kuluteta suuria summia rahaa.
 – Talouden näkökulmasta jatkuvan kasvatuksen suurin hyöty on se, että saadaan mahdollisimman moni metsän puu kasvatettua arvokkaaksi tukkipuuksi, Saarinen toteaa.
 Istutuskustannuksista säästöä
 Jatkuvan kasvatuksen puolestapuhujien mukaan toinen iso taloushyöty syntyy säästämällä uuden metsän istutuskustannuksista.
 – Avohakkuun jälkeen istutukseen ja taimikonhoitoon sijoitetaan suuria summia rahaa, Saarinen toteaa.
 Hän arvioi, että avohakkuun jälkeinen maanmuokkaus, taimien istutus ja niiden jatkohoito maksaa 1500–2000 euroa hehtaarilta. Toisinaan uuden metsän perustamisessa käytetään taimien sijaan siemeniä. Silloin kustannusarvio kevenee muutamalla sadalla eurolla hehtaaria kohden.
 Kahdesta vierekkäisestä metsäpalstasta toiselle on tehty tuore avohakkuu, toiselta korjattiin neljä vuotta sitten vain tukkikokoon kasvaneet järeimmät puut.  Mikko Savolainen / Yle
 Jatkuvan kasvatuksen metsässä uudet puuntaimet itävät hyvissä olosuhteissa jopa kokonaan ilman ihmisen apua. Poikkeustapauksissa luontaista taimettumista voidaan tukea kevyellä maanmuokkauksella ja hoitaa taimikon kehitystä harvennuksilla.
 – Yleinen virheoletus on, että metsät eivät uudistuisi luontaisesti. Kokeiden ja havaintojen perusteella tiedetään, että kun metsä pidetään jatkuvasti puustoisena, syntyy riittävästi taimia korvaamaan hakkuissa poistettavia puita, Saarinen kertoo.
 Jatkuvassa kasvatuksessa hakkuusuunnittelijan vahva ymmärrys metsien ekologiasta ja kehityksestä on ratkaisevaa hyvälle lopputulokselle.
 Hiilinielu toimii jatkuvasti
 Hiilinielun kannalta metsänhoitotavassa on eroa, kertoo Suomen metsäkeskuksen luontoasiantuntija  Jukka Ruutiainen .
 Avohakkuiden jälkeen hiilen sidonta loppuu pariksikymmeneksi vuodeksi käytännössä kokonaan. Jatkuvassa kasvussa metsä sitoo hiiltä ainakin jonkin verran koko ajan.
 Luonto pärjää paremmin metsän jatkuvassa kasvatuksessa.
 – Suurin hyöty monimuotoisuuden kannalta on se, että tässä ei muokata maata. Kasvipeitteisyys säilyy huomattavasti paremmin kuin avohakkuualueilla, kun ei tule sitä tyhjän metsän vaihetta, Ruutiainen sanoo.
 Hakkuut ja niiden tuotto Pääosa metsänomistajan tulosta kertyy yleensä tukkikokoon kasvaneista puista. Avohakkuussa myydään samalla kertaa kaikki metsäpalstalla kasvaneet puut. Tukiksi kelpaamattomat, pienemmät rungot päätyvät kuitupuuksi. Jatkuvan kasvun mallissa kaadetaan vain tukiksi kelpaavat puut, ja niitä hennommat puut jäävät metsään järeytymään vuosiksi. Avohakkuisiin ja tasaikäisen metsän kasvattamiseen perustuva talousmetsien hoitamisen tapa yleistyi Suomessa 1950-luvulla.
 Riistalle korjuujälki on myös aukkoa parempi, kun ryteikköjä on siellä täällä. Ne ovat riistatiheikköjä.
 – Monimuotoisuus ei tässäkään hoitotavassa tule itsestään. On jätettävä lehtipuita ja sitten säästöpuuryhmiä kehittymään myöhemmin lahopuuksi, Jukka Ruutiainen muistuttaa.
 Jatkuvan kasvatuksen menetelmä on ollut mahdollista viitisen vuotta metsälain uudistuksen jälkeen. Maanomistajalla on ollut itsellään mahdollisuus valita hakkuutapoja.
 – Kyllä se sellaisissa paikoissa, missä se on mahdollista, kannattaa tuoda julki vaihtoehtona metsänomistajille.
 Jatkuvasti puupeitteisenä pidettävän metsän ilmastohyödyistä kerrotaan yksityiskohtaisesti  Ylen aiemmin tässä kuussa julkaisemassa artikkelissa.  Jatkuvaan kasvatukseen myös kohdistuu voimakasta kritiikkiä.
 Ei seitsemän oikein jättipottia
 Satakunnassa Jämijärvellä asuva maatalousyrittäjä ja metsätilallinen  Kauko Koskensalo  omistaa metsiä "jotakin sadan ja kahdensadan hehtaarin välitä".
 – Suurimman osan olen ostanut isältäni. Vuosikymmenten varrella olen ostellut lisää.
 Jukka Ruutiainen, Kauko Koskensalo ja Alpo Latvajärvi miettivät jatkuvan kasvatuksen käytännön mahdollisuuksia. Marko Melto / Yle
 Koskensalo esittelee metsäpalstaa, jossa on juuri tehty hakkuut jatkuvan kasvatuksen periaatteiden mukaan.
 Vanha, noin 90-vuotias järeä kuusikko on kaadettu. Siellä täällä näkyy keskenkasvuisia sekalaisia puita sekä risuryteikköjä. Monitoimikone on viiltänyt arvet pintamaahan.
 – Metsä hakataan aika harvaksi, että sinne syntyy luontaista taimikkoa. Tänne on jätetty taimia niin paljon kuin oli mahdollista.
 Avohakkuulle on tyypillistä, että yleensä metsänomistaja ehtii saada myyntituloa metsästään vain kerran elämänsä aikana. Jatkuvan kasvatuksen mallissa tuloja tulee pienissä erissä muutaman vuoden tai vuosikymmenen välein.
 Metsänomistaja Kauko Koskensalolla on kokemusta rahantulosta.
 – Jos kaikki on kohdallaan, niin samaan tuottoon pääsee kuin avohakkuisiin päättyvällä menetelmällä.
 Tilipussi ei turpoa kerralla, kuten jos koko puusto kaadettaisiin.
 – Metsänhakkuita on useammin. Ei tule sitä seitsemän oikein jättipottia, vaan kuuden osumia useammin, jos veikkaukseen vertaa, Koskensalo tiivistää.
 Toinen metsänhoitoyhdistys tyrmää, toinen ymmärtää
 Jatkuva kasvatus on viime vuosikymmeninä ollut Suomessa huomattavasti harvinaisempaa kuin avohakkuisiin perustuva menetelmä.
 Jatkuvan kasvatuksen ja avohakkuun taloushyötyjen vertailu on tuttu puheenaihe Etelä-Karjalan metsänhoitoyhdistyksen johtaja  Markku Vaariolle . Hän muistelee, että menetelmien vertailu on hänen pitkän uransa aikana noussut julkiseen keskusteluun suunnilleen joka kymmenes vuosi.
 Vaarion perustelut eivät ole vuosien kuluessa muuksi muuttuneet.
 – Jatkuvan kasvatuksen menetelmässä ei ole mahdollista saavuttaa väitettyjä taloushyötyjä.
 Kolmenlaista metsää: istutettuja taimia avohakkuun jälkeen, jatkuvan kasvatuksen metsää poimintahakkuun jäljiltä ja vanhaa suojelumetsää. Jari Hakkarainen / Yle,  Marko Melto / Yle
 Etelä-Karjalan metsänhoitoyhdistys on valmis neuvomaan jatkuvasta kasvatuksesta kiinnostunutta metsänomistajaa, mutta suositeltavaa menetelmän käyttöönotto ei yhdistyksen mukaan ole. Yksinkertainen peruste kuuluu, että se ei ole metsänomistajalle taloudellinen ratkaisu.
 – Jatkuvassa kasvatuksessa arvopuita riittää noukittavaksi noin 30 ensimmäisen vuoden ajaksi. Mutta entä 50 vuoden kuluttua? Silloin metsässä ei enää kasva arvokkaita tukkipuita, Vaario kuvailee.
 Vaarion mukaan kyse on vastuullisuudesta. Perinteisessä metsänhoidossa on totuttu ajattelemaan pitkälle tulevaisuuteen. Tavoite on, että metsä jää tuleville sukupolville sellaisessa kunnossa, että uusi omistaja saa aikanaan tehtävästä avohakkuusta mahdollisimman suuren tulon.
 – Jatkuvassa kasvatuksessa ei tällaista vastuuta tunneta vaan nykyinen sukupolvi ryöstää metsän tuoton eikä jälkeen tuleville jää kovinkaan paljon, Vaario kritisoi.
 Pirkanmaan metsänhoitoyhdistyksen metsäasiantuntija  Aapo Latvajärvi  ei ole arvoissaan yhtä jyrkkä, vaikka toteaakin, että useimmissa tapauksissa kannattavuudesta joutuu nipistämään.
 – Optimitilanteessa se taloudellinen tuotto tulee olemaan sama tai jopa parempi kuin tasarakenteisessa metsänkasvatuksessa.
 Latvajärvi muistuttaa, että tuottavuutta voi laskea vuoden, kymmenen tai sadan vuoden aikajänteellä.
 – Kun ollaan luonnon kanssa tekemisissä, niin kaikkea ei voi ennustaa.
 Metsäasiantuntija Aapo Latvajärvi on melko varma, että menetelmä ei muutu valtamenetelmäksi ikinä, mutta yleistyy, kun siitä on saatu kokemuksia.
 – Metsänomistajilla on tähän suuntaan tahtotilaa, mutta jos metsäammattilaiset junnaavat ja ovat asiaa vastaan, niin ei se toteudu.
 Lue myös:
 Ilmastohyötyjä, rikkaampi luonto ja metsänomistajille lisää rahaa – Metsäprofessori: avohakkuut voidaan lähes unohtaa menettämättä mitään
 Puunkäytön kasvun odotetaan lisäävän taimien kysyntää – metsähakkuiden ennätysvireen odotetaan näkyvän etenkin kuusentaimien menekkinä

30 metsänomistajaa aikoo rikastua kiistellyllä menetelmällä – asiantuntijalta täystyrmäys: "Vastuutonta metsän tuoton ryöstämistä"


Summary: Suomi haluaa pitää oikeusjärjestelmän tehokkaana. Viulut maksaa syytön – vapaudellaan.

Suomen vankiloissa istuu vuosittain satoja syyttömiä ihmisiä.
 Heitä epäillään tapoista tai tulipalojen sytyttämisestä. Heidän uskotaan syyllistyneen seksuaalirikoksiin tai junailleen huumausaineita Suomeen. Joissakin tapauksissa poliisi epäilee heidän osallistuneen rauhoitetun eläimen kaatamiseen tai apteekin ryöstöön.
 He ovat olleet väärässä seurassa, väärässä paikassa, väärään aikaan.
 Näin kävi  Tapiolle ,  Pekalle  ja  Ristolle ,  Pavelille ,  Maaritille  ja  Tarjalle .
 12/2016 Tapio, 55 vuotta Poliisit tulivat  hakemaan Tapion kotoaan. Vaimo katseli ikkunasta. Jouluaattoon oli 22 päivää. Tapio oli ihmeissään. Hän ei tiennyt, mistä on kyse. Aiempi rikosrekisteri oli täysin puhdas. Poliisi kertoi kiinnioton yhteydessä, että Tapion epäiltiin osallistuneen pantasuden salakaatoon. – Aika uskomatonta se oli, Tapio muistelee pari vuotta tapauksen jälkeen. Poliisi kertoi Tapiolle kuulusteluissa, että hänen autonsa oli nähty paikalla, jossa kaato tapahtui. Poliisi piti häntä vangittuna seitsemän vuorokautta. – Miten ihmistä pidetään putkassa sellaisilla todisteilla, jotka eivät pidä paikkaansa ollenkaan, Tapio kysyy. Tapio olisi hyväksynyt lakisääteisen kolmen päivän pidätyksen, mutta ei viikon vankeutta. – Meni suoraan sanoen luotto tähän järjestelmään, Tapio sanoo. Tapio työskentelee yrittäjänä. Osa hänen yritystoiminnastaan jouduttiin ajamaan hetkeksi alas. Vapaudenmenetyksellä oli huonoja vaikutuksia hänen taloudelliseen toimeentuloonsa, eikä valtio korvannut menetettyjä varoja. Kaikki tämä sen takia, että Tapio tunsi vääriä ihmisiä. Syyttämättäjättämispäätöksen mukaan Tapio oli ollut salakaadon aikaan puhelimella yhteydessä mieheen, joka myöhemmin tunnusti kaadon. Mies kuului Tapion tuttavapiiriin ja Tapion mukaan he olivat soitelleet muissa asioissa.
 Tätä juttua  varten Yle kävi läpi satoja syyttömänä vankilassa istuneiden tapauksia. Juttuun tavoitettiin kymmeniä ihmisiä.
 He olivat eläkeläisiä, työttömiä, opiskelijoita, perheenisiä ja -äitejä, yrittäjiä ja työläisiä – tavallisia ihmisiä. Joukossa oli myös henkilöitä, jotka olivat eläneet kovaa elämää. Heillä oli aiempaa taustaa poliisin kanssa, päihde- ja mielenterveysongelmia.
 Joissakin tapauksissa syyttömät eivät olleet kokonaan syyttömiä. He olivat saaneet jonkun muun tuomion tai kuuluivat jopa rikollisjärjestöihin. Osa tapauksista jäi pimeiksi eli niitä ei pystytty näyttämään toteen.
 Suurin osa syyttömänä pidätetyistä tai vangituista kieltäytyi haastattelusta. Harva halusi “muistella painajaista”.
 Osa suostui kertomaan kokemuksistaan, mutta ilman nimeään. Kaikkien tässä jutussa esiintyvien ihmisten nimet on muutettu.
 Valtaosa pidätetyistä ja vangituista piti kokemusta traumaattisena. Se oli vaikuttanut perhesuhteisiin, työhön ja henkilökohtaiseen jaksamiseen. Jotkut olivat menettäneet työpaikkansa tai yrityksensä.
 Häpeä ja arvet olivat syvässä. Kaikkien tarinoissa toistuivat tietyt teemat.
 – Miten tällaista voi tapahtua oikeusvaltiossa?
 – Se oli ihan hirveetä. Kaikilla tavoilla aivan kauhea prosessi.
 – Kyllä tämä rapautti minun uskoani järjestelmää kohtaan.
 Suomalainen oikeusjärjestelmä perustuu niin kutsuttuun syyttömyysolettamaan eli siihen, että henkilö on syytön, kunnes toisin todistetaan.
 Oikeus vapauteen on puolestaan yksi keskeisimmistä perus- ja ihmisoikeuksista. Vapauden ja henkilökohtaisen koskemattomuuden suoja on määritelty perustuslaissa sekä Suomea sitovissa ihmisoikeussopimuksissa.
 Silti vuosittain paljastuu tapauksia, joissa poliisi puuttuu henkilön vapauteen ilman, että tämä on syyllistynyt rikokseen.
 Tämä on mahdollista, sillä vapauteen kohdistuvien pakkokeinojen käyttö ei edellytä täyttä näyttöä epäillyn henkilön syyllisyydestä. Vapaudenmenetys saattaa myöhemmin osoittautua aiheettomaksi.
 Vuositasolla syyttömänä pidätettyjen ja vangittujen tapauksia on vajaat 500.
 Suomalaisten luotto poliisiin on sadoista aiheettomista vapaudenmenetyksistä huolimatta kova. Noin 95 prosenttia kertoo  luottavansa poliisiin . Luku on yksi maailman korkeimpia.
 Syyttömänä vankilassa aikaa viettäneiden tarinoissa toistui epäluottamus poliisia kohtaan. Monet kokivat kiinnioton nöyryyttävänä.
 Heidät oli haettu kesken työpäivän tai kotoa perheen parista. Joidenkin ystävät olivat todistaneet kiinniottoja.
 Eräs omaisuusrikoksesta epäilty keski-ikäinen suomalaisnainen muisteli kiinniottoaan järkyttyneenä. Poliisi oli noutanut hänet työpaikalta. Työkaverit olivat nähneet. Häpeä oli valtava.
 Kiinniottotilanteiden häpeällisyyden lisäksi syyttömänä pidätetyt ja vangitut joutuivat salailemaan asioita, kuten kaksi seksuaalirikoksesta epäiltyä miestä.
 11/2016 Pekka ja Risto, 36 ja 31 vuotta Pekka ja Risto  pitivät seksuaalirikoksesta epäillylle tehtäviä tutkimuksia todella nöyryyttävinä ja häpeällisinä. He tiesivät, etteivät he olleet tehneet mitään väärää, mutta silti heidän sukupuolielimistään ja muualta kehosta otettiin näytteitä. Se tuntui epämiellyttävältä. Pekka oli niin järkyttynyt pidätyksestä, ettei hän kyennyt ilmoittamaan lastensa äidille olevansa poissa kotoa. Oli isän viikonloppu ja alakouluikäisten lasten oli tarkoitus tulla kylään hänen luokseen. Myös Riston oli tarkoitus tavata omaa lastaan. Hän joutui valehtelemaan lapsensa äidille, että oli jossain muualla kuin putkassa. Lapsen äiti ei uskonut selitystä. Pekka, hänen ystävänsä Risto ja kolmas mies oli haettu keskellä yötä asunnosta, jossa he olivat olleet viettämättä iltaa. Aiemmin samassa seurassa ollut nainen oli soittanut hätäkeskukseen ja ilmoittanut, että Pekka ja Risto olisivat raiskanneet hänet. Poliisi vei miehet tutkimuksiin. He saivat käydä ainoastaan valvotusti vessassa. Vasta tutkimusten jälkeen miehet pääsivät vaihtamaan vaatteet. – Minua jännitti hakea poliisien saattelemana vaatteita kotoani. Onneksi tuolloin oli pimeää, eivätkä naapurit ilmeisesti nähneet, Pekka kertoi myöhemmin poliisille. Kahden päivän jälkeen miehet pääsivät vapaaksi. Myöhemmin syyttäjä teki syyttämättäjättämispäätöksen. Molemmilla miehillä oli aiempia sakko- ja ehdollisia vankeustuomioita. Väärän ilmiannon tehnyt nainen sai myöhemmin tuomion käräjäoikeudessa. Pekka ja Risto eivät halunneet kommentoida asiaa Ylelle. He ovat työelämässä.
 Toisinaan Suomessa tulee ilmi Pekan ja Riston tarinan kaltaisia tapauksia, joissa rikosepäily perustuu täysin perättömään ilmoitukseen.
 Vapautensa syyttömänä menettäneille tyypillisempää kuitenkin oli, että tämä oli väärässä paikassa väärään aikaan. Aivan kuten tässä jutussa myöhemmin esiintyvälle Tarjalle kävi.
 Yleistä oli, että pidätetyillä tai vangituilla oli jonkinlainen suhde rikoksen uhrin tai siitä lopulta tuomion saaneeseen henkilöön. Aikaa vankilassa viettäneet olivat rikoksesta tuomion saaneiden avopuolisoita, nais- ja miesystäviä tai kavereita.
 Tätä konkretisoivat kaksi huumausainerikoksesta epäillyn tarinaa.
 Erään nuoren suomalaisnaisen avomies tilasi netistä pariskunnan yhteiseen osoitteeseen huumeita. Kuusi kiloa amfetamiinia, 500 ekstaasitablettia ja tuhat LSD-lappua.
 Nainen ei omien sanojensa mukaan ollut tietoinen miehen bisneksistä, mutta joutui olemaan vajaat pari viikkoa vangittuna.
 Hänellä ei ollut aiempaa rikostaustaa. Käräjäoikeus uskoi naista. Mies sai tuomion törkeistä huumausainerikoksista.
 Moni Ylen tavoittama syyttömänä vapautensa menettänyt kritisoi poliisia siitä, että ihmisiä otetaan kiinni ja vangitaan liian pienellä kynnyksellä. Pidätettyjen ja vangittujen mielestä vapaudenmenetysajat olivat myös liian pitkiä.
 Poliisihallituksen poliisitarkastaja  Konsta Arvelinin  mukaan poliisi pyrkii ratkaisemaan rikokset nopeasti ja mahdollisimman tehokkaasti. Toisinaan tämä voi vaatia sitä, että myös ylimääräisiä ihmisiä pidetään vangittuna.
 – Poliisi ei laita esitutkintavaiheessa syyttömiä lukkojen taakse, vaan niitä jotka ovat vasta rikoksesta epäiltyjä, Arvelin sanoo.
 Lopullisesti syyllisyyden puntarointivat tuomioistuimet.
 Arvelinin mukaan kyse on myös siitä, että vangitun pelätään vaikeuttavan tutkintaa vapaalla jalalla.
 Aiheettomia vapaudenriistotilanteita varten on luotu kansainvälisiin sopimuksiin pohjaava korvausjärjestelmä, jonka perusteella syyttöminä pidätetyille ja vangituille maksetaan kärsimyskorvauksia.
 Rahallisia kärsimyskorvauksia kutsutaan kansankielellä koppikorvauksiksi.
 Niitä maksetaan, mikäli ihminen menettää vapautensa syyllistymättä tutkittavana olleeseen rikokseen. Käytännössä ratkaisun vangitun syyttömyydestä tekee joko poliisi, syyttäjä tai tuomioistuin.
 Joissakin tapauksissa ihminen on myös voitu tuomita sakkoon tai ehdolliseen vankeustuomioon lievemmästä rikoksesta kuin mistä hän on ollut syytettynä tai epäiltynä.
 Myös matkustuskieltoon määrätty on voinut saada korvausta.
 Tässä jutussa esiintyville ihmisille on kaikille maksettu kärsimyskorvauksia vapaudenriistosta. Yle kävi tätä juttua varten läpi vuonna 2017 Valtiokonttoriin saapuneet koppikorvaushakemukset. Se on tuorein vuosi, jonka kaikki hakemukset on ehditty käsitellä.

 Samaan aikaan kun maksettujen koppikorvausten euromäärä on noussut tasaisesti, Valtiokonttorille osoitettujen hakemusten lukumäärä on pysynyt vuodesta toiseen 400–500:n kieppeillä.
 Vuonna 2017 hakemuksia saapui reilut 500. Niiden perusteella maksettiin korvauksia 463 kertaa.
 Samana vuonna poliisi teki noin 8 800 pidätystä ja 2 100 vangitsemista. Määrät ovat pysyneet viime vuosina suurin piirtein samalla tasolla.
 Suomen Asianajajaliiton rikosoikeuden asiantuntijaryhmän puheenjohtajan, asianajaja Antti Riihelän mukaan osa pidätyksistä aiheutuneista kärsimyskorvauksista saattaa jäädä hakematta.
 Rikos- ja prosessioikeuden professori  Matti Tolvanen  pitää syyttömänä pidätettyjen ja vangittujen lukua suhteellisen pienenä.
 – Vakavissa teoissa selvittämisintressi painaa aika paljon. Valitettavasti se on niin, että joku syytön voi joutua maksamaan siitä, että järjestelmä halutaan pitää tehokkaana, sanoo Tolvanen.
 Järjestelmän tehokkaana pitämiselle on hintansa. Koppikorvaukset ovat kustantaneet valtiolle 2010-luvun aikana noin 18 miljoonaa euroa.
 Suurimmat yksittäiset korvaukset ovat viime vuosina valuneet henki-, huumausaine- ja seksuaalirikoksista epäiltyjen taskuun. Lukumääräisesti eniten syyttömänä pidätettyjä ja vangittuja on omaisuusrikoksissa.

 Omaisuusrikoksissa vapaudenemenetys kesti yleensä suhteellisen vähän aikaa. Pisimpään syyttömät olivat joutuneet istumaan henki- ja huumausainerikoksista.
 Vapaudenmenetyksen kestot vaihtelivat yhdestä vuorokaudesta puoleentoista vuoteen. Noin puolessa tapauksista vapaudenmenetys oli kestänyt alle kolme vuorokautta.
 Pisimpään vapautensa menettäneiden joukossa oli paljon ulkomaalaisia tai ulkomaalaistaustaisia.
 Ylen selvityksen perusteella vuonna 2017 noin neljäsosa syyttömänä pidätetyistä tai vangituista oli ulkomaalaisia tai ulkomaalaistaustaisia.  Ulkomaalaisia epäillään  suhteellisesti heidän määräänsä nähden useammin rikoksista kuin suomalaisia.
 Oman lapsensa törkeästä pahoinpitelystä epäilty Pavel uskoo, että hänen taustallaan oli merkitystä.
 05/2016 Pavel, 28 vuotta Putkimieheksi opiskeleva  Pavel oli työharjoittelussa rakennustyömaalla. Yhtenä aamuna paikalle tuli kaksi siviilipukuista poliisia. – He sanoivat, että haluavat kuulustella minua. Ajattelin, että kuulustelkoot. Vasta kun menimme autoon, he sulkivat oven ja sanoivat, että ‘olet pidätetty’. Pidätyksen syy oli epäily oman lapsen törkeästä pahoinpitelystä. Perheen parin kuukauden ikäinen vauva oli joutunut kolme viikkoa aiemmin sairaalaan. Lapsi kärsi vakavista päävammoista. Lääkärit epäilivät vanhempien ravistelleen vauvaa. Vanhemmat kiistivät ravistelun ja pohtivat lääkäreille, että voisivatko vammat johtua syöksysynnytyksestä. Lapsi oli syntynyt nopeasti. Poliisivankilassa Pavelille ei annettu tietoja vauvan voinnista. – En osaa sanoin kuvata, mitä tunteita kävin läpi. Se oli käsittämätöntä kärsimystä, jonka edessä olin avuton. Kova ahdistus ja huoli, paljon avoimia kysymyksiä, Pavel kertaa tapahtumia. Kolmen vuorokauden jälkeen Pavel vapautettiin. Täyttä selvyyttä vauvan sairastumiselle ei lopulta löytynyt. Lääkärit olivat vakuuttuneita, että vain ravistelu olisi voinut aiheuttaa lapsen tilan. Vauva oli useita kuukausia huostaanotettuna. Perheelle kärsimys oli suunnaton. Vasta yli vuosi myöhemmin syyttäjä ilmoitti, ettei vanhempien syyllisyydestä löytynyt näyttöä. Pavel on vakuuttunut, että perheen ulkomaalaistausta vaikutti rikosepäilyyn. – Tämä ei liene salaisuus kenellekään. Jos on venäläinen tai muuten ulkomaalainen, Suomessa saa tietynlaisen leiman. Ulkomaalaisuus tarkoittaa automaattisesti, että kohtelet lapsia huonommin. Nykyisin 3-vuotias lapsi voi hyvin, mutta painajainen ei unohdu. Perhe on vakavasti pohtinut muuttamista pois Suomesta.
 Poliisihallituksen poliisitarkastaja Konsta Arvelin ei osaa sanoa sitä, miksi ulkomaalaiset korostuvat aineistossa. Hän ei myönnä, että poliisi suhtautuisi heihin eri tavalla kuin suomalaisiin.
 Arvelinin mukaan on kuitenkin tyypillistä, että kiinniottoon, pidätykseen ja vangitsemiseen liittyvät kriteerit täyttyvät ulkomaalaisten kohdalla helpommin kuin suomalaisten kohdalla.
 Pakkokeinolakiin kirjattujen pykälien perusteella pidättämisen edellytykset täyttyvät henkilöillä, joilla ei ole vakinaista kotiosoitetta Suomessa ja on todennäköistä, että hän saattaa poistua Suomesta tavoittamattomiin.
 Käytännössä poliisi siis pitää todennäköisenä, että ulkomaalainen pakenee maasta ja hankaloittaa näin rikoksen selvittämistä.
 Vangitun tai pidätetyn vapautti tyypillisimmin käräjäoikeus tai syyttäjä. Asianajaja Antti Riihelän mielestä on oikeuslaitoksen uskottavuuden kannalta äärimmäisen tärkeää, että syytteitä myös hylätään.
 Merkittävän osan vapauttavista ratkaisuista teki myös poliisi tai hovioikeus.

 Julkisuuteen nousevat yksittäiset, kymmenientuhansien eurojen koppikorvaukset, mutta useimmiten syyttömille maksetut korvaukset olivat melko pieniä.
 Syyttömänä pidätetylle tai vangitulle maksettava peruskorvaussumma on 120 euroa vuorokaudelta.
 Vain parikymmentä prosenttia korvauksia hakeneista oli Ylen selvityksen perusteella tyytynyt perusmaksuun. Suurin osa oli vaatinut enemmän ja saanutkin.
 Korvauksia syyttömänä vapautensa menettäneille Tämän jutun tiedot perustuvat Ylen selvitykseen, joka koostuu vuonna 2017 saapuneista koppikorvaushakemuksista. Korvauksista on säädetty laissa syyttömästi vangitulle tai tuomitulle valtion varoista vapauden menetyksen johdosta maksettavasta korvauksesta. Korvausta voi saada, jos on istunut poliisivankilassa tai tutkintavankeudessa yli vuorokauden ajan. Hakemukset ovat määrällisesti pysyneet suurin piirtein samalla tasolla koko 2000-luvun ajan, mutta maksettujen korvausten vuosittaiset summat ovat moninkertaistuneet. Korvauksia saaneet, syyttöminä vangitut menettävät vapautensa entistä pidemmäksi ajaksi ja aiempaa törkeämmistä rikoksista. Korvausjärjestelmä perustuu kansainvälisiin sopimuksiin ja oikeusvaltion syyttömyysolettamaan eli siihen, että ihminen on syyllinen kunnes toisin todistetaan.
 Mitä enemmän hakija vaati, sitä suuremmalla todennäköisyydellä hän sai 120 euron perustasoa suuremman korvauksen. Valtiokonttori ei myönnä enempää korvauksia kuin hakija on vaatinut.
 Suurimman yksittäisen korvauksen sai vuonna 2017  vapautettu kuubalaislentopalloilija , noin 200 000 euroa. Hintaa yhdelle vuorokaudelle kertyi 500 euroa.
 Mies oli vapautensa menettäneenä törkeästä raiskauksesta 362 vuorokautta. Hän oli paikalla, kun osa muusta joukkueesta raiskasi naisen Tampereella.
 Perusmaksuun voi vaatia korotusta erilaisilla perusteilla. Näitä ovat muun muassa epäilty törkeä teko, vangitsemisen pitkä aika, epäillyn nuori ikä, vapaudenmenetyksen saama julkisuus ja mahdolliset vapaudenmenetyksen vaikutukset henkilön terveyteen.
 Maksettujen korvausten perusteella seksuaalirikoksesta tai henkirikoksesta epäilty ansaitsi suuremmat korvaukset kuin omaisuusrikoksesta tai huumausainerikoksesta epäilty.
 Mutta ei aina.
 Valtiokonttorin lakiasiainpäällikkö  Pekka Syrjänen  kertoo, että jokaisen jutun kohdalla tehdään tapauskohtaista harkintaa. Seksuaalirikoksissa on Syrjäsen mukaan usein kärsimystä lisääviä tekijöitä, jotka liittyvät esimerkiksi huhujen leviämiseen pienellä paikkakunnalla.
 Asiat leviävät nopeasti etenkin vakavista rikosepäilyistä, kuten Maaritin tapauksessa.
 06/2017 Maarit, 53 vuotta Maaritilla oli  tapana autella miestä pienissä arjen askareissa. Sitten mies löytyi kuolleena. Maarit oli vieraillut miehen luona samana aamupäivänä. Poliisi alkoi epäillä henkirikosta ja Maarit pidätettiin. Neljän poliisiasemalla vietetyn päivän aikana elämä vilisi Maaritin silmien edessä. – Ajattelin, että mitä jos joudunkin tänne, eikä kukaan saa selville, että olen syytön, Maarit kertaa ajatuksiaan. Pian poliisi sai selville, että se oli erehtynyt. Tapauksessa ei ollut syytä epäillä rikosta. Maarit pääsi vapaaksi. Mutta painajainen ei päättynyt siihen. Pienellä paikkakunnalla tieto oli levinnyt kulovalkean tavoin. Kaduilla huudeltiin. Maarit ei meinannut uskaltaa mennä kauppaan. Lopulta poliisi joutui oikomaan huhuja. Maarit on ollut kerran putkassa 1990-luvulla ja kerran toistekin syyttömänä kiinniotettuna. Hän käy töissä.
 Joillekin syyttömänä vietetty aika vankilassa saattoi olla taloudellinen onnenpotku.
 Se saattoi myös auttaa elämän raiteilleen saamisessa. Niin kävi Tarjalle.
 10/2015 Tarja, 57 vuotta Tarja vei tyttärensä  käymään lomalla sen jälkeen, kun Valtiokonttori oli maksanut kärsimyskorvaukset vapaudenmenetyksestä. Reilut 2 000 euron korvaukset riittivät kolmen ihmisen lentolippuihin Thaimaahan ja takaisin. Tarjan mielestä summa oli varsin kohtuullinen kahden ja puolen viikon vangitsemisesta. Kaupan päälle vankeus toi hänelle päihteettömän elämän. Tarja oli ollut alkoholin suurkuluttaja vuosien ajan. Hänellä ei ollut aiempaa rikostaustaa, mutta hän oli ollut joitakin kertoja kiinniotettuna niin kutsutussa juoppoputkassa. Hän oli saanut diagnoosin mielenterveyshäiriöstä. – Minun ei tarvinnut juoda kun olin vankilassa. Pääsin omaan elämään kiinni, Tarja muistelee. Vankilareissu oli alkanut, kun hänen asuintalonsa häkkivarastossa oli syttynyt tulipalo. Tarjan epäiltiin olleen sytyttäjä. Tarja näkyi valvontakamerassa tulossa kotiinsa niihin aikoihin, kun palon arvioitiin syttyneen. Tarja oli päihtynyt, eikä itse muista iltaa kovin hyvin. Mutta sen hän muistaa, ettei sytyttänyt paloa. Samaan lopputulokseen päätyi käräjäoikeus. Tarja ei ole työelämässä.
 Yle on haastattelujen lisäksi tutustunut jutussa esiintyvien henkilöiden tapauksia koskeviin asiakirjoihin.

Tapio, Pavel ja Tarja kertovat, millaista on istua syyttömänä vankilassa: “Meni luotto järjestelmään” – sadat muut kokevat vuosittain saman