Summary: Murhien saama julkisuus sekä fiktio lietsovat asiantuntijoiden mukaan murhaajien ihailua. Uskontonsa ja isänmaansa puolesta tappavaa voidaan pitää myös uskonsoturina ja sotasankarina.

Murhaaja on rikollinen ja terroristi. Näkökulmasta riippuen hän voi olla myös kunnioitettu uskonsoturi ja sotasankari.
 Tähän päätelmään on tullut kotkalainen tietokirjailija  Petri Pietiläinen , joka on äskettäin julkaissut merkittävistä ja tunnetuista historiallisista murhista kertovan teoksen  Murha joka ei ollut rikos.
 Pietiläinen on viettänyt autotallinsa rauhassa lukemattomia tunteja perehtymällä maailmanhistorian tunnetuimpiin ja merkittävimpiin murhiin ja niitä seuranneisiin oikeudenkäynteihin. Hän arvioi lukeneensa kirjoittamistyön taustamateriaaliksi noin sata nidettä.
 Yli 300 sivun pituinen analyysi syntyi, koska murhista ja tappamisesta on Pietiläisen mukaan liikkeellä niin paljon väärää tietoa.
 – Murhaajat saavat sankarin sädekehänsä väärän tiedon perusteella. Oikeaa tietoa on se, että toisen ihmisen tappaminen on raadollinen ja väärä teko. Sitä levittämällä sankarin sädekehä saadaan riisuttua, Pietiläinen toteaa.
 Tehtyjä rikoksia jo kopioitu
 Tänä päivänä murhat, sarjamurhat ja terroriteot tulevat julki tiedotusvälineiden ja sosiaalisen median välityksellä. Pietiläisen mielestä sekä todelliset murhat että elokuvat ja TV-sarjat lietsovat hysteriaa, mikä voi kääntyä myös murhaajien ihailuksi.
 Elokuvissa ja televisiossa murhaajat ja sarjamurhaajat voivat toimia jopa poliisin apuna esimerkiksi rikospaikkatutkijana ja äärimmillään syyllistyä samaan aikaan taas uuten veritekoon.
 – Fiktiossa sarjamurhaajat voidaan näyttää neuvokkaina ja ylivertaisina pahuuden sankareina. Jos ihminen ei pysty muuttamaan ahdistavaksi kokemaansa elämää tai toteuttamaan itseään murhaamalla, hän ihailee niitä, jotka siihen kykenevät, Pietiläinen toteaa.
 14 vuotta psykiatrisen vankisairaalan Vantaan yksikön vankilapsykiatrina toiminut oikeuspsykiatri  Alo Jüriloo  vie ajatusta vielä pidemmälle. Hän kertoo, että murhien saama julkisuus sekä fiktiiviset elokuvat ja TV-sarjat saattavat "sysätä ajatuksen astetta lähemmäs tekoa."
 – Sekä terroriteoissa että kouluampumisissa on otettu esimerkkiä jo tehdyistä rikoksista, toteaa Jüriloo.
 Henkirikosten taustalla on kuitenkin aina muitakin syitä.
 Petri Pietiläinen tahtoo kertoa murhista totuuden, että murhia ei väärän tiedon perusteella ihannoitaisi. Ville Vanhala / Yle
 Murhageenit ja alkoholi
 "Murhageeniä" ihmisen perimässä on tutkittu paljon. Geeni ei välttämättä tarkoita sitä, että ihminen on murhaaja. Osalla ihmisistä kuitenkin oletetaan olevan muita suurempi biologinen riski käyttäytyä väkivaltaisesti. Alo Jüriloo muistuttaa, että ihminen on todettu kuusi kertaa muita nisäkkäitä väkivaltaisemmaksi lajiksi.
 – Kyse on siitä, miten viha ja väkivaltainen taipumus kyetään hiilitsemään kasvatuksen, kulttuurin ja lakien avulla, sanoo Jüriloo.
 Helsingin yliopiston tutkijat ovat osoittaneet, että "rähinägeeniksikin" nimetty pistemutaatio altistaa impulsiiviselle ja väkivaltaiselle käyttäytymiselle erityisesti humalassa. Kansainvälinen tutkimusryhmä taas on selvittänyt, että 5-10 prosentissa Suomessa tehdyistä väkivaltarikoksista kahdella geenillä (MAOA ja CDH13) on vahva yhteys erittäin väkivaltaiseen käytökseen.
 – Jos henkilöllä on perimässään näiden geenimuunnosten yhdistelmä, hänellä on muihin nähden noin 13-kertainen riski tehdä väkivaltarikoksia, kertoo tutkimusryhmää johtanut professori  Jari Tiihonen  Tukholman Karoliinisesta instituutista.
 Suomessa suureen osaan henkirikoksista liittyvät päihteet, useimmiten alkoholi. MAOA-geenin vaikutus voi selittyä sen yhteydestä päihteisiin. Geeni vaikuttaa keskushermoston välittäjäaineen dopamiinin hajottamiseen aivoissa.
 – Alkoholi aiheuttaa nopean dopamiinin vapautumisen. Korkealla dopamiinitasolla taas on yhteys aggressiiviseen käyttäytymiseen, sanoo Tiihonen.
 Aatelisnainen surmasi katulapsia ja palvelijoita
 Ihmisellä voi olla myös kasvatuksellisia ja ympäristön synnyttämiä riskitekijöitä, jotka kaikki yhdistyneinä johtavat väkivallantekoihin.
 Petri Pietiläinen mainitsee esimerkkinä 1500-luvulla eläneen varakkaan unkarilaisen aatelisnaisen ja sarjamurhaajan  Elizabeth Bàthoryn , joka leskeksi jäätyään tappoi ja murhasi omaa palvelusväkeään ja katulapsia. Bàthoryn on kerrottu jopa kylpeneen ihmisen veressä pysyäkseen kauniina.
 – Bàthory pystyi korkean asemansa ja vaikutusvaltansa turvin toteuttamaan impulssejaan ja halujaan ulkopuolisten siitä välittämättä, Pietiläinen kertoo.

 Kun Bathoryn nuorille aatelisnaisille pitämästä käytöskoulusta alkoi menehtyä epäilyttävän usein oppilaita erilaisiin sairauksiin, hänen toimiinsa puututtiin.
 – Niin pitkään, kun uhrit olivat alemmasta yhteiskuntaluokasta, Bàthory sai jatkaa tappamista. Sitä ei enää suvaittu, että aatelinen otti hengiltä toisia aatelisia. Lopulta Bàthory tuomittiin elinikäiseen vankeuteen.
 Oikeuspsykiatri Jüriloomuistuttaa, että murhan erottaa juridisesti taposta teon suunnitelmallisuus tai tekotavan erityinen julmuus. "Tavalliselle ihmiselle " kynnys murhan tai henkirikoksen tekemiseksi on korkea.
 Psykopaatit
 Psyykkisesti sairaiksi diagnosoitujen tekemät murhat ja henkirikokset ovat Jüriloon mukaan erittäin harvinaisia. Henkirikoksiin ja siten myös murhiin syyllistyvien joukossa korostuu Jüriloon mukaan kuitenkin psykopaattien osuus.
 Kyseessä ei ole virallisesti sairaus vaan persoonallisuushäiriö.
 – He eivät välinpitämättömyytensä ja tunnekylmyytensä vuoksi välitä siitä, mitä uhrille tapahtuu. Psykopaateille myös teon seuraukset voivat olla yhdentekeviä.
 Kaikki psykopaatit eivät ole rikollisia. Psykiatrisen vankisairaalan vastaava ylilääkäri  Hannu Lauerma  on todennut aiemmin, että psykopatian ilmenemismuotoihin vaikuttavat varhaislapsuudessa koetut asiat.
 Ellei kielteisiä vaikutteita ole, psykopaatista voi tulla esimerkiksi sujuvasti valehteleva poliitikko, häikäilemätön liikemies tai menestyvä asianajaja.
 Aivopesulla sankariksi
 Kirjailija Petri Pietiläinen havahtui murhaajien saamaan sankarikulttiin luettuaan  Franco "Bifo" Berrardin  massa- ja itsemurhista kertovan tietoteoksen  Heroes .
 – Sankaruutta janoavat itsemurhaajat ja itsemurhaterrotistit kuorruttavat usein tekonsa mytologisella ja uskonnollisella hömpällä ja toivovat päätyvänsä kuoltuaan marttyyreiksi, toteaa Pietiläinen.
 Pietiläisen mukaan länsimaissa ei välttämättä tiedetä sitä, että islaminuskossa itsemurha on ankarasti kielletty.
 – Jos itsemurha tehdään terrori-iskuna islamin vihollisia vastaan, niin se onkin sankariteko, Pietiläinen kertoo.
 Yön sateiden jälkeen kirjailija Petri Pietiläinen tyhjentää vedet pihalyhdystä.  Ville Vanhala / Yle
 Maavoimien tutkimuskeskuksen tutkijaupseeri, terrorismin asiantuntijana  Antti Paronen  sanoo, että islamistien pyhässä sodassa jihadismissa terroriteot nähdään poikkeuksetta sankaritekoina.
 – Se on joko yhteistä liikehdintää, joka koetaan uskonnon puolesta välttämättömäksi tai yksilöllistä taistelua, jossa itsensä uhraamalla liittyy osaksi jotain suurempaa. Marttyyrius palkitaan asioilla, joita ei tässä elämässä voi saavuttaa, toteaa Paronen.
 Parosen mukaan marttyyriyden myötä myös marttyyrin suvun asema kohenee hänen omassa yhteisössään merkittävästi.
 Jihadismiin kuuluu aivopesu, jossa koko maailman ihmiset hyviin ja pahoihin jakavan maailmanselityksen seurauksena on väkivalta. Lapsia kasvatetaan ja opetetaan uskonnon varjolla väkivaltaa lietsovassa kulttuurissa, jolloin väkivallasta tulee heille luonnollinen tapa toimia.
 – Myös aikuiset, herkästi vastaanottavaiset ihmiset ovat helposti manipuloitavissa tekemään sitä, mitä manipuloijat haluavat, Paronen sanoo.
 Parosen mukaan Suomen merkittävin terroriuhka ovat yksittäisten radikalisoituneiden ihmisten tai pienten ryhmien tekemät yllättävät väkivallanteot.
 Vapauden puolesta
 Kun kansallinen identiteetti nousee keskeiseksi aatteeksi, väkivalta mielletään oikeutetuksi: muuta keinoa päämäärän saavuttamiseksi ei enää nähdä. Usein kysymys on kansanosan itsenäisyyspyrkimyksistä ja uuden valtion perustamisesta.
 Esimerkkinä tutkijaupseeri Antti Paronen mainitsee Irlannin tasavaltalaisarmeijan IRA:n.
 – Perimmäisenä pontimena kansallisen identiteetin synnyttämässä terrorismissa on useimmiten vapaus.
 Oikeuspsykiatri Jüriloo kertoo, että terroristeiksi päätyy usein ihmisiä, jotka ovat omassa elämässään umpikujaan ajautuneessa kriisissä.
 – Aatteesta ja uskonnosta he saavat elämälleen suunnan, jota seuraamalla he päätyvät terroristisiin tekoihin.
 Vuonna 2017 kaksi kuolonuhria vaatinut Turun puukotusisku oli ensimmäinen jihadistisessa tarkoituksessa tehty islamilainen terroriteko Suomessa. Tekijä tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
 Petri Pietiläisen mukaan ihmisen tappaminen on aina rikos, mutta tekoa ei aina tuomita rikoksena. Ville Vanhala / Yle
 Charles Mansonilla yhä faneja
 Yksi esimerkki aivopesusta ovat sarjamurhaajien ympärille muodostuneet kultit. Yksi tunnetuimmista murhakulteista on syntynyt  Charles Mansonin  ympärille. Manson kuoli kaksi vuotta sitten, mutta hänellä on yhä omat fanisivustonsa.
 Manson johti 1960-luvulla pahamaineista kulttia, jonka enimmäkseen nuoret naisjäsenet murhasivat seitsemän ihmistä Los Angelesissa kesällä 1969. Manson ei itse tappanut yhtään uhreista, mutta hänet tuomittiin murhien määräämisestä kuolemanrangaistukseen. Myöhemmin hänet tuomittiin vielä kahden muun murhan järjestämisestä.
 Mansonin tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi Kalifornian osavaltion lakkautettua kuolemantuomion.
 Rikoskomisario ja henkirikostutkija  Olli Töyräs  Keskusrikospoliisista kertoo, että murhaajat suhtautuvat jälkeenpäin tekoonsa hyvin yksilöllisesti.
 – Murhaa kadutaan, mutta varsinkin järjestäytyneen rikollisuuden piirissä ja palkkamurhissa murhaaminen ei ole sankaruutta, vaan se mielletään teoksi, joka oli yksinkertaisesti tehtävä, Töyräs toteaa.

Media on tehnyt murhaajista sankareita – kirjailija haluaa riisua sädekehän: "Kuorruttavat tekonsa uskonnollisella hömpällä"


Summary: Terveen koiran hankkiminen on tuuripeliä, mutta joitakin terveyttä ennustavia asioita voi nähdä lemmikistä jo päällepäin. Tässä asiantuntijoiden kuusi neuvoa.

Kolme kuukauden ikäinen tanskandoggin pentu tassuttelee sisään jyväskyläläisen eläinklinikan ovesta. Se joutui vatsaleikkaukseen syötyään kävyn, ja nyt on jälkitarkastuksen aika. Pennun terveysongelma oli ennakoimaton, niin olisi voinut käydä mille tahansa koiralle.
 Moni terveysongelma ei kuitenkaan tule yllätyksenä. Tilastot kertovat, ettei klinikalla iloisesti hypähtelevä pentu todennäköisesti ole pitkäikäinen, sillä rodun keskimäärin elinikä on kuutisen vuotta. Koirien sairauksista ja niiden perinnöllisyydestä  tiedetään koko ajan enemmän .
 Ulkonäköön keskittyneestä, epäterveestä jalostuksesta ja sen mukanaan tuomista sairauksista puhutaan paljon. Herää kysymys, onko terveen koiran ostaminen tänä päivänä lainkaan mahdollista?
 Tämä tanskandoggin pentu on kolme kuukautta vanha. Puku suojaa sitä nuolemasta leikkaushaavaansa. Petri Aaltonen / Yle
 Asiantuntijat myöntävät, ettei tervettä koirarotua ei ole olemassakaan.
 Muutamia asioita huomioimalla voi kuitenkin parantaa mahdollisuuksiaan saada pitkäikäinen ja terve perheenjäsen. Tässä asiantuntijoiden kuusi neuvoa koiranostajalle.
 Neuvo numero yksi: Osta ihan tavallinen koira
 Eläinlääkäreiden, tutkijoiden ja Kennelliiton keskuudessa vallitsee yhteinen ymmärrys siitä, että mitä erikoisemman näköinen koira on, sitä varmemmin sille on luvassa sairauksia. Esimerkiksi tanskandogin jättikoko, chihuahuan pienuus, englanninbulldogin lyttykuono, bassetin löysä nahka, kiinanharjakoiran karvattomuus, italianvinttikoiran ohuet luut ja mäyräkoiran töppöjalat voivat kieliä ongelmista terveyden kanssa.
 Äärimmäisyyksiin meneviä piirteitä on syntynyt, kun jalostuksessa on keskitytty saamaan aikaan tietynlainen ulkonäkö ja terveyden huomioiminen on unohdettu. Liioiteltuja piirteitä voi olla kaikissa roduissa, mutta joissakin enemmän kuin toisissa.
 Koiranäyttelyiden tuomareilla on ollut vuodesta 2014 lähtien yhteisesti sovitut ohjeet, joilla pyritään varmistamaan, ettei liioiteltuja rakenteellisia ominaisuuksia enää palkittaisi.  Asiakirja  voi olla hyödyllinen tervettä koiraa etsivälle, sillä siihen on listattu rotuja, joissa voi todennäköisesti esiintyä liioiteltuja piirteitä.
 Englanninbulldoggien lyhyt kuono aiheuttaa niille hengitysvaikeuksia. Sanna Savela / YLE
 Koirien geenitutkimusta Helsingin yliopistossa johtava professori  Hannes Lohi  pitää äärimmäisten piirteiden välttämistä tärkeimpänä asiana tervettä koiraa etsiessä.
 – Koirien terveysongelmien ratkomisessa päästäisiin aivan valtava loikka eteenpäin, jos ääripäiden piirteitä ei enää olisi.
 Jotkin äärimmäisyyksiin vietyjen rotujen ominaisuuksista ovat jo itsessään sairauksia. Esimerkiksi  karvattoman koiran karvattomuus  johtuu ihmisilläkin tunnetusta sairaudesta, ektodermaalisesta dysplasiasta. Se aiheuttaa myös hammasongelmia. Lyhytkuonoiset koirat puolestaan  ovat useimmiten kehitysvammaisia .
 – Ihmisillä sairautena pidetty asia nähdään koirapuolella rodun ominaisuutena, Lohi sanoo.
 30 vuotta eläinlääkärinä toimineen  Jouko Ridellin  kokemuksen mukaan normaalirakenteinen koira on terveempi kuin äärimmilleen jalostettu. Esimerkiksi pitkä selkä ja selkäongelmat kulkevat usein käsi kädessä.
 Ridell tietää, että terveysongelmista huolimatta moni päätyy valitsemaan esimerkiksi lyhytkuonoisen ranskanbulldoggin, sillä niillä on ihana luonne.
 – Silloin voi katsoa rodun sisältä sellaiset vanhemmat pennulle, joiden rakenne olisi mahdollisimman hyvä. Ettei ota ainakaan aivan huonoimmasta päästä.
 Mitä suurempi koira, sen lyhyempi on sen elinikä. Irlanninsusikoira on yksi maailman suurimmista koirista. Riina Kasurinen/Yle
 Äärimmäisten rotujen edustajien elinikä on usein lyhyempi kuin koirilla keskimäärin. Kennelliiton jalostustieteellisen toimikunnan puheenjohtaja  Kirsi Sainio  kehottaa tervettä koiraa etsivää kiinnittämään huomionsa siihen, kuinka vanhoiksi rodun edustajat keskimäärin elävät.
 – Jos rodun keskimääräinen elinikä on viisi vuotta, rodussa täytyy olla ongelmia, jotka alentavat eliniän odotetta. Kymmenen vuoden keskimääräinen eliniän odote tarkoittaa, että rotu on suurinpiirtein terveen puolella.
 Jos siis haluat terveen lemmikin, hanki tavallinen, keskimääräinen, koiran näköinen koira, sanovat asiantuntijat. Ulkonäköön liittyvien toiveiden pitäisi olla vasta viimeisenä koiran ostajan toivelistalla.
 Miksi sitten on niin, että pentujen vanhemmista kerrotaan aina niiden menestys näyttelyissä? Mitä väliä sillä on?
 Ei niin mitään, sanoo Sainio.
 Neuvo kaksi: Näyttelytuloksilla ei ole tuon taivaallista merkitystä
 Koiranäyttelyt ovat ohjanneet koirien jalostusta voimakkaasti. Aikoinaan ne olivat jopa edellytys sille, että koiraa sai käyttää jalostukseen. Vaikka Kennelliitto ei vaadi enää näyttelytuloksia, rotuyhdistykset toivovat yhä, että jalostuskoiralla olisi olemassa jokin näyttelyarvio.
 Terveen koiran etsijälle näyttelytuloksella ei kuitenkaan ole mitään merkitystä. Huippuarvionkin saanut koira voi kantaa ties mitä perinnöllisiä ongelmia.
 – Mille tahansa koiralle voi saada hyvän arvostelun, kun vaan jaksaa mennä tarpeeksi monta kertaa näyttelyyn, Sainio sanoo.
 Hollanninpaimenkoira on harvinainen rotu, jossa on pitkä- ja lyhytkarvaisia koiria.  Linus Hoffman / Yle
 Näyttelyt ovat vain yksi koiraharrastus muiden harrastusten joukossa. Joku harrastaa agilitya, toinen metsästystä ja kolmas koiranäyttelyitä.
 Jos näyttelytuloksilla ei olekaan väliä terveyden kannalta, sillä sen sijaan on, mihin harrastukseen tai työhön koira on tarkoitettu.
 Neuvo kolme: Käyttökoira on terveempi kuin seurakoira, mutta se ei silti ole välttämättä sinun koirasi
 Eläinlääkäri Jouko Ridellin kokemuksen mukaan klinikalle saapuu harvemmin hoidettavaksi työ- tai käyttökoiria kuin seurakoiria. Esimerkiksi metsästyskoirat, alkukantaiset rodut ja pystykorvaiset koirat ovat Ridellin mukaan rotujen terveimmästä päästä.
 – Esimerkkinä vaikkapa laikat, jämtlanninpystykorva, norjanharmaahirvikoira, karjalankarhukoira ja beagle.
 Kun koiran täytyy pystyä suorittamaan fyysisiä tehtäviä, jalostukseen valikoituu koiria, jotka selviävät niistä. Metsästyksen, paimennuksen, jäljestyksen tai vaikka vartioinnin korostamisesta koiran ominaisuutena tulee tärkeämpi kuin sen ulkonäöstä.
 Koiran fyysinen terveys ei kuitenkaan tee autuaaksi, jos elämä sen kanssa on muuten rasittavaa. Haukkuherkkä suomenpystykorva on ongelma kerrostalossa. Jäljestykseen tarkoitettu koira tylsistyy pelkillä hihnalenkeillä ja voi järsiä kodin huonekalut uuteen uskoon.
 Beaglestä moni haaveilee saavansa terveen seurakoiran. Rotuyhdistys ei kuitenkaan suosittele sitä pelkäksi perhekoiraksi, sillä se on metsästyskoira. Petri Aaltonen / Yle
 Hannes Lohen tutkimusryhmällä on käynnissä koirien persoonallisuus- ja käyttäytymistutkimuksia. Lohen mielestä koiran luonnetta pitäisi tarkastella yhtä paljon kuin terveyttä, sillä koirasta luopumiseen johtaa usein sen luonne.
 Koirasta voidaan luopua, koska se on vaikkapa liian energinen tai pelokas.
 – Bordercollie esimerkiksi vaatii valtavasti huomiota, ja sitten on rotuja, jotka eivät vaadi niin paljon. Jos sinulla on terve koira, mutta sen luonne ei sovi sinulle, et pysty elämään sen kanssa.
 Toisaalta myös metsästyskoirilla on omat ongelmansa ja liioiteltuja piirteitä: esimerkiksi mäyräkoirilla on pitkä selkä ja lyhyet jalat. Niillä voi olla selkäongelmia, ja niiden etujalat voivat kasvaa käyriksi.
 – Toisaalta, en muista, olenko urani varrella nähnyt yhtään selkäkipuista dreeveriä. Ja nekin ovat pitkäselkäisiä ja matalajalkaisia, eläinlääkäri Jouko Ridell sanoo.
 Eri koirarodut ovat syntyneet ihmisen tarpeista saada koiria erilaisiin tarkoituksiin. Kun on haluttu luoda esimerkiksi hyvä apuri karjan paimennukseen, on valittu koirista ne, joilla on vahvoja ominaisuuksia työhön. Se on vääjäämättä pienentänyt koirien perimän monimuotoisuutta ja lisännyt sairauksia.
 Mitä vähemmän rodussa on yksilöitä, sitä pienempi on sen perimän monimuotoisuus. Onko siis niin, että suositulla rodulla, jonka edustajia on paljon, on monimuotoinen perimä ja vähemmän sairauksia?
 Niin helppo asia ei tietenkään ole.
 Neuvo neljä: Älä ota supersuosittua rotua, mutta älä myöskään harvinaisinta
 Kennelliiton Kirsi Sainio antaa nyrkkisäännön: mitä suositumpi rotu, sitä enemmän sinne on kasaantunut perinnöllisiä ongelmia. Kun jostakin rodusta tulee yht’äkkiä suosittu, pentujen kasvattajamäärä kasvaa hetkessä.
 Joukkoon mahtuu niitä, joita raha houkuttaa teettämään pennut pikaisesti suunnittelematta sen kummemmin, millaisia ominaisuuksia haluaa pennuille periyttää.
 Labradorinnoutaja on Suomen suosituin rotu. Niitä jalostetaan sekä lintukoiriksi että seurakoiriksi.
 Toinen ongelma on, että vaikka rodun edustajia olisi paljon, jalostuskäyttöön huolitaan vain kourallinen koiria. Usein ulkomailta Suomeen tuotua koiraa käytetään jalostuksessa enemmän kuin kotimaisia lajitovereitaan.
 – Ajatellaan, että se tuo tänne jotain uutta verta, mutta eihän koirissa ole mitään uutta verta, kun populaatiot ovat suljettuja, Sainio sanoo.
 Suomenajokoira on yksi Suomen suosituimmista koiraroduista. Pentuja rekisteröitiin viime vuonna 1364. Suosiosta huolimatta jalostukseen on käytetty viime vuosikymmenenä vain  kymmentä prosenttia siitosikäisistä uroksista . Niinpä suomenajokoirat ovat keskenään keskimäärin serkuksia.
 – Jalostuksessa tuppaa olemaan aina samat koirat. Vielä kun siihen yhdistetään se, että niiltä vaaditaan näyttelytuloksia, se on tosi kapea pohja, Lohi sanoo.
 Nykyään on rajoitettu, kuinka monta pentua yhdellä ajokoiralla voi olla.
 Suomenajokoira oli vuonna 2018 maan kuudenneksi suosituin koirarotu. Yle / Arja Lento
 Sainio uskoo, että roduista, joissa on alle sata rekisteröintiä vuodessa, voi löytää suhteellisen terveitä yksilöitä. Silloin harrastaja- ja kasvattajajoukko on pieni, kasvattajat ovat omistautuneita asialleen, eikä kasvatus ole heille rahasampo.
 Lohi näkee asian toisin: harvinaisessa rodussa jalostuskäytössä on vääjäämättä vain kourallinen koiria. Riski siihen, että pentueen molemmat vanhemmat kantavat sairausgeeniä, kasvaa.
 Lohen mielestä ongelmien keskiössä on ihmisen halu luoda jokaiselle juuri omanlainen koira.
 – Rotuja on aivan liikaa. Miksi ihminen haluaa niin valtavan määrän rotuja?
 Eri rotujen terveystietoja voi vertailla jatkuvasti päivittyvässä tietokannassa  MyDogDNA . Tietokannassa tietokannassa on tietoa kunkin rodun monimuotoisuudesta ja siitä, kuinka lähellä toisiaan rodun koirat ovat geneettisesti.
 Lisäksi tietokannasta voi katsoa ne rotujen perinnölliset sairaudet, jotka voi testata geenitestillä. Likimainkaan kaikkia ei kuitenkaan voi, sillä on paljon sairauksia, joiden taustalla olevia geenejä ei tunneta.
 Eri rotujen sairauksista on olemassa netissä myös listoja. Ridell vinkkaa  amerikkalaisen listan , mutta huomauttaa, että tieto lisääntyy jatkuvasti. Niinpä kaikkia sairauksia ei löydy listoilta. Pitkä lista sairauksista voi kertoa rodun huonosta terveydestä, mutta toisaalta siitä, että rotu tunnetaan hyvin.
 Perinnöllisyyden lisäksi koiran terveyttä määrittävät ympäristö ja olosuhteet joissa koira kasvaa. Esimerkiksi ruualla ja liikunnalla on suuri merkitys terveydelle. Petri Aaltonen / Yle
 Lohen mielestä on hämmentävää kuinka hajallaan ja sirpaleisena tieto koirarotujen ominaisuuksista on. Vaikka Kennelliitolla on hankikoira.fi-palvelu ja rotuyhdistykset kertovat roduista, Lohi kaipaa objektiivista, tutkittua tietoa.
 – Netissä olevat tiedot eivät perustu mihinkään isompiin aineistoihin. Monesti kasvattajien ja yhdistysten kertomukset ovat vähän värittyneitä.
 Lohen tutkimusryhmä suunnittelee tekevänsä tieteelliseen tutkimustietoon pohjautuvan pennun valinta -koneen nettiin. Se pohjautuisi meneillään olevaan persoonallisuus- ja käyttäytymistutkimukseen. Alustavien tulosten perusteella olisi mahdollista, että kone voisi suositella rotuja luonteen perusteella.
 – Olisi hienoa, jos siihen vielä pystyisi yhdistämään olemassa olevat terveystiedot. Ja linkittäisi, mistä sairauksista voi tehdä geenitestit. Tällä hetkellä meiltä puuttuu systemaattinen tietokanta.
 Mutta entä jos unohtaisi rotukoirat kokonaan? Sekarotuisethan ovat kaikkein terveimpiä koiria. Ovathan?
 Neuvo viisi: Sekarotuinen saattaa olla terveempi, mutta sen tausta pitää tietää
 Lohen tutkimusryhmä julkaisi viime vuonna  tutkimuksen , jossa verrattiin 152 sairausgeenin esiintyvyyttä 18 000 puhdasrotuisella koiralla ja 83 000 sekarotuisella koirilla. Tutkimuksen lopputulos oli, että sekarotuiset kantavat sairausgeenejä useammin kuin puhdasrotuiset, mutta kantajuudesta huolimatta sekarotuiset sairastuvat tauteihin puhdasrotuisia harvemmin.
 Koira sairastuu vain jos molemmat vanhemmat kantavat altistavaa geenimuotoa. Sekarotuisten koirien keskuudessa näin käy harvemmin kuin puhdasrotuisten, sillä perimä on monimuotoisempi.
 Toinen, amerikkalainen  tutkimus  muutaman vuoden takaa vertaili 24 eri sairauden esiintymistä sekarotuisten ja puhdasrotuisten välillä. Tutkimukseen osallistui 27 000 erään eläinklinikan koiraa.
 Tutkituista sairauksista kymmenen oli selvästi useammin puhdasrotuisten ongelma kuin sekarotuisten. Yksi sairauksista, ristisiteen repeämä, oli tavallisempi sekarotuisilla kuin puhdasrotuisilla.
 – Kun tutkimus tehdään eläinklinikalla, sinne hakeutuu pääasiassa sairaita yksilöitä. Se vääristää tulosta, Lohi huomauttaa.
 Geenitestillä voi nykyään selvittää, mitä rotuja omassa sekarotuisessa koirassa on. Samalla saa tietoa mahdollisista perinnöllisistä sairauksista. Tarja Nyyssönen/Yle
 Eläinlääkäri Jouko Ridell huomauttaa, ettei sekarotuisuus ei itsessään tee koiraa terveeksi. Pahimmassa tapauksessa koiralla on molempien rotujensa pahimmat puolet.
 – Jos yhdistää bokserin ja saksanpaimenkoiran saa pahimmillaan koiran, jolla on sydänlihasrappeuma ja lonkkaniveldysplasia.
 Sekarotuisia koiria on harvemmin myöskään rekisteröity Kennelliittoon, vaikka niillä nykyään onkin oma tunnistusmerkintärekisterinsä. Sekarotuisten pentujen suvussa kulkevia sairauksia voi olla mahdotonta tietää. Niiden luonne voi tulla täytenä yllätyksenä, jos koirassa olevista roduista ei ole tietoa. Koska systemaattista kasvatustoimintaa ei ole, voi myös kasvattajan luotettavuudesta olla vaikea saada tietoa.
 Kaikki nämä asiat pitäisi selvittää jokaisen koiran kohdalta, olipa se puhdasrotuinen tai ei, jos mielii saada terveen koiran.
 Neuvo kuusi: Googlaa, soittele, someta ja tutki tietokantoja ennen kuin ostat pennun
 Jos nyt sitten olet löytänyt keskimääräisen näköisen koiran keskimääräisen suositusta rodusta, olet viitannut kintaalla näyttelytuloksille ja ehkä harkinnut sekarotuista koiraa, mitä vielä pitäisi tehdä, jotta löytäisit valitsemastasi koirien joukosta terveimmän yksilön?
 Kennelliitto ohjeistaa hankkimaan tietoa rodusta, kasvattajasta ja pentueen vanhemmista. MyDogDNAn lisäksi on hyvä käydä tutustumassa rotuyhdistyksen sivuilta löytyvään jalostuksentavoiteohjelmaan. Siinä kerrotaan millaisiin asioihin rodun kasvatuksessa kiinnitetään huomiota.
 Kennelliiton  jalostustietojärjestelmä  on avoin kaikille. Sieltä näkee esimerkiksi, mitä terveystutkimuksia ja millaisin tuloksin kunkin pentueen vanhemmille on tehty, sekä mihin ja minkä ikäisenä sukulaiset ovat kuolleet.
 Jackrusselinterrieri on yksi Suomen suosituimmista roduista. Eläinlääkäri Jouko Ridellin kokemuksen mukaan rotu on melko terve. Kaisa Siren / All Over Press Finland
 Tiedot ovat järjestelmässä, jos koiran omistaja on ne sinne ilmoittanut. Vaikka suurin osa suomalaisista kasvattajista on niin Lohen kuin Sainionkin mukaan vastuullisia, myös toinen ääripää on olemassa.
 Lohen mielestä kasvattajien avoimuudessa olisi paljon petrattavaa.
 – Jotkut jopa kieltävät uusia omistajia kertomasta kenellekään, että koiran suvussa on esiintynyt ongelmia. Jopa geenituloksia jätetään julkaisematta ja pidetään vain pienen porukan tiedossa.
 Luotettavan ja avoimen kasvattajan löytämisessä ensimmäinen askel on tarkistaa, onko kasvattaja rotuyhdistyksen kasvattajalistalla. Jos ei ole, siihen on yleensä syy. Syytä voi tiedustella rotuyhdistyksen pentuvälittäjältä.
 Pentuvälittäjä on kuin rotuyhdistyksen luottamushenkilö: hänet on valittu antamaan pennun ostajille puolueetonta tietoa kasvattajista ja pentueista. Soittokierroksen voi aloittaa hänestä.
 Voi kuitenkin olla fiksua soitella useammalle rodun kasvattajille, googlailla, liittyä rodun keskusteluryhmiin ja kuunnella useita mielipiteitä kasvattajasta ja hänen valitsemastaan yhdistelmästä, siis isä- ja emäkoirasta.
 – Jos sieltä alkaa tulla eriäviä mielipiteitä, osaa ainakin esittää kysymyksiä. Pentujen myyjähän haluaa antaa hyvän mielikuvan, että saa koirat myytyä. Ei hän halua kertoa, että tässä linjassa on ollut sitä ja tätä ja tuota, Lohi sanoo.
 Pennusta voi pyytää geenitestin, joskaan testaaminen ei ole vielä kovin yleistä. Yhdellä testillä voidaan tutkia satoja sairausgeenejä kerralla.
 – Geenitesti ei silti takaa, ettei koira sairastu. Sairauksien perinnöllisyydestä on vielä vähän tietoa.
 Eläinlääkäri Jouko Ridell tutkii Sari Pelhon tanskandoggi Pikkistä. Petri Aaltonen / Yle
 Jouko Ridell suunnittelee parasta aikaa koiran hankkimista. Edellisen koiran kuolemasta on jo vuosia, mutta uutta ei ole tullut hankittua. Suru koiran menetyksestä oli suuri.
 Ridellin koira sairasti diabetesta ja kuoli lopulta syöpään. Diabetes ei ole koiralla elintapasairaus vaan perinnöllinen ongelma. Siitä huolimatta, että eläinlääkärinä Ridell perehtyi terveysasioihin pentua hankkiessa niin hyvin kuin taisi, koira sairastui.
 – Lopulta sairastumisprosentit ovat vain prosentteja. Kaikkihan johonkin kuolevat ja johonkin sairastuvat elämänsä aikana. Se on osa elämää.
 Klinikalla uteliaana nuuhkivan tanskandoggin pennun tulevaisuudestakaan ei kukaan voi tietää. Ehkä se kuolee kaksivuotiaana juoksemalla auton alle. Tai sitten se elää 12 vuotiaaksi ja rikkoo kaikkia todennäköisyyksiä.
 – Terveys on aina yksilökohtaista, kaikenlaista voi sattua. Suurin osa koirista elää kuitenkin tervettä elämää, Lohi kiteyttää.

Miten hankin terveen koiran? Geenitutkija, eläinlääkäri ja Kennelliiton asiantuntija kertovat: Etsi tavallinen, keskimääräinen koira


Summary: Ammattiliitot JHL ja Jyty järjestävät maanantaina ulosmarssin Porissa.

Julkisten ja hyvinvointialojen liitto (JHL)

Porin kaupunki pitää Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL:n ja ammattiliitto Jytyn suunnittelemaa ulosmarssia laittomana ja paheksuu työtaistelua koskevan ilmoituksen ajankohtaa.
 JHL ja Jyty ilmoittivat lauantaina, että sen jäsenet järjestävät Porissa ulosmarssin maanantaiaamuna kello kahdeksan. Ulosmarssi koskee Porissa kaupungin teknisellä toimialalla työskenteleviä JHL:n ja Jytyn jäseniä. Työllistetyt, virassa olevat ja toimistotyöntekijät on suljettu ulosmarssin ulkopuolelle.
 Ulosmarssi kestää maanantaihin kello 23.59 asti.
 Ammattiliitot vastustavat Porin suunnitelmia kaupungin oman rakentamisyksikön lopettamisesta ja työtehtävien ulkoistamisesta.
 Porin kaupunki kertoo tiedotteessaan, että se pitää ulosmarssia laittomana, sillä sen avulla pyritään vaikuttamaan työnantajan työnjohto-oikeuteen, josta on sovittu voimassa olevilla työehtosopimuksilla.
 Lue lisää:
 JHL järjestää ulosmarssin Porissa – 250 työntekijää vastustaa rakentamisyksikön lopettamista

Pori pitää JHL:n ja Jytyn kaavailemaa ulosmarssia laittomana


Summary: Hevosilla tehty metsätyö jättää konetyötä vähemmän jälkiä maastoon ja sopii erityisesti herkkiin hoitokohteisiin.

Höyryä puskee järeän tuhatkiloisen vetohevosen sieraimista kun se kiskoo puukärryä perässään.  Miika Åfeltin  kaviokaksikko, amerikkalainen työhevonen Parooni ja ranskalainen kaverinsa Bocas ovat isäntänsä kanssa energiapuusavotassa. Kärryjen moottorikäyttöinen koura nostelee koivua ja kuusta kyytiin, hevoset hoitelevat nöyrästi vetohommat.
 - Tervattu reki, pussihousut ja karvalakki on mennyttä maailmaa, kuittaa metsuri Miika Åfelt. Työstä pitää syntyä myös hevosten kanssa tulosta, ei vaan tunnelmaa. Antti Eintola / Yle
 Miika Åfeltin työmaana on yksi hevosmetsurille tyypillisimmistä kohteista, nuoren kasvatusmetsän energiapuun kerääminen Parkanossa. Hänet tilataan hevosineen paikalle yleensä silloin kun kohde on maastoltaan herkkä tai maastoon halutaan jättää mahdollisimman vähän jälkiä työstä.
 –Mökkitontit, saaret, tai pienet metsäalueet ovat niitä tyypillisimpiä kohteita. Myös nuoret metsät sopivat hevostyölle hyvin, koska etenkin niissä pyritään välttämään juuristovaurioita.
 Åfelt tietää, että hevosten kanssa tehtynä raivaustyölle tulee konetyötä korkeampi hinta. Hintalappua pitää kuulemma perustella jatkuvasti.
 –Sen vuoksi en enää aja tervatuilla rekivehkeillä, vaan hevosten perässä on vuosikymmeniä kehitellyt modernit laitteet. Näin yhdistelmään saadaan mahdollisimman hyvät tehot.
 –Itse vertaisin tätä luomutomaattiin. Hinta on vähän kalliimpi, mutta maku ratkaisee. Silloin kun maaston halutaan jäävän mahdollisimman hyvään kuntoon työn jälkeen, on hevonen paras valinta.
 Toisaalta Åfeltin mukaan monen metsänomistajan arvoissa painaa tehokkuuden ohella muutkin seikat. Kyse on perinteisestä ammatista.
 –Kun hevoset on metsän reunalla, on siinä jotain pyhää. Luonto, hevonen ja kuski on samalta konepajalta. Toki samalla tavalla meidänkin pitää saada tavaraa pinoon metsän reunaan, ei romantiikka ketään elätä.
 Hevosmetsureita mahtuisi metsiin lisää
 Åfelt on yksi niitä harvoja hevosyksiköllä työtä tekeviä metsureita. Töitä miehellä riittää, kalenteri on täynnä koko seuraavan vuoden osalta.
 –Aika rauhassa kilpailijoilta olen saanut tehdä töitä jo 25 vuotta. Tiedän muutamia tekijöitä jotka hoitavat hevosilla omaa metsäänsä, mutta varmasti lisää mahtuisi tälle alueelle kymmenkunta tekijää. Jos on halua ja innostusta, niin varmasti töitä piisaa.
 Metsäkeskuksen  Jyri Pääkkönen  toivoisi, että tulevaisuudessa pirkanmaalaisissakin metsissä olisi paljon enemmän hevosmetsureita töissä.
 –Koska kustannus on konetyötä korkeampi, katson tässä erityisesti nyt kuntien ja kaupunkien suuntaan. Hevosille sopii erinomaisesti kaupunkimetsät, luonnonsuojelualueet ja ennallistamiskohteet.
 Jyri Pääkkösen mukaan on vaikea arvioida kuinka paljon kysyntää hevostyölle olisi - sen päättää markkinat. Antti Eintola / Yle
 Pääkkösen mukaan jos kysyntää olisi enemmän, houkuttelisi se myös lisää tekijöitä alalle. Näkyvyyttä ja markkinointia pitäisi olla paljon nykyistä enemmän.
 –Tämä on perinteinen työtapa, jonka osaamista pitäisi vaalia ja tottakai tekijälle tietynlainen elämäntapa. Tämä olisi nuorisollekin erilainen kokemus ja mahdollisuus tuoda metsänhoitoa toisella tavalla esille.
 Hevosmetsureiden perään kysellään
 Metsäkeskuksen sivuilla on muutamia hevosmetsureiden yhteystietoja ja kuulemma tasaisin väliajoin heidän peräänsä myös kysytään. Omistajat kaipaavat metsiensä hoitoon yksilöllisyyttä ja vaihtoehtoja.
 –Metsänomistajien arvot ja tavoitteet ovat muuttuneet monitavoitteisemmiksi. Metsänomistajakunta elää murrosta, omistajakunta nuortuu, etäomistaminen lisääntyy ja hyvin koulutetut palkansaajat ovat nousemassa suurimmaksi omistajaryhmäksi.
 Yksi Jyri Pääkkösen kuvailuun sopiva tuore metsänomistaja on tamperelainen  Sari Koskinen . Koskinen päätyi veljiensä kanssa vastikään tilaamaan 5–6 hehtaarin kokoiselle metsäalueelle ensiharvennuksen hevosvoimin. Syitä oli monia, mutta yksi painavimmista oli halu tukea perinteistä ammattia.
 Sari Koskinen hoitaa sisarustensa kanssa suvun metsiä Hämeenkyrössä. Metsät päätyvät kolmikon omistukseen äidin jälkeen, hoitosuunnitelmat tehdään siis tulevat omistukset mielessä.  Anna Sirén / Yle
 Hämeenkyrön Köhkörössä oleva metsä on Sarin lapsuuden maisemissa. Samat tienoot tuli lapsuudessa koluttua taatan mopon tarakalla.
 –Meille päätös ostaa työ hevosmetsurilta oli helppo, mutta saimme siitä kyllä negatiivista palautetta. Lähikunnan isännät ja emännät hämmästelivät, että miksi kun tämä ei ole taloudellisesti niin kannattavaa.
 –Se on minulle tärkeä metsä ja nyt tuli hyvä mieli, kun tiesin, että metsää hoitaa hevosmetsuri. Tulevat sukupolvet varmasti kiittävät meitä.

Hevosmetsureille olisi töitä – Uusi metsänomistajapolvi arvostaa ekologisuutta


Summary: Levottomuuksissa on kuollut ainakin kaksi ja loukkaantunut useita ihmisiä.

Iranin poliisi on ottanut kiinni ainakin 40 ihmistä mielenosoituksessa, jossa vastustettiin bensiinin hinnankorotusta, paikallinen media kertoi sunnuntaina.
 Keski-Iranissa sijaitsevan Jazdin kaupungin viranomaisten mukaan kiinni otetut olivat syyllistyneet "vandalismiin".
 Valtiontukien ansiosta bensa on ollut Iranissa erittäin halpaa. Perjantaina hallitus ilmoitti, että bensiiniä ryhdytään säännöstelemään ja hintoja nostetaan huomattavasti.
 Bensan hinnan korottaminen raivostuttaa iranilaisia. Tämä tankkaaja kuvattiin Teheranissa 15. marraskuuta. Abedin Taherkenareh / AOP
 Ilmoitus kirvoitti mielenosoituksia useissa iranilaisissa kaupungeissa.
 Iranin viranomaisten mukaan levottomuuksissa on kuollut ainakin yksi ihminen. Lisäksi useita on loukkaantunut.
 Uutistoimisto AP:n mukaan molemmat kuolleet ovat poliiseja.
 Pääsyä internetiin on rajoitettu viikonloppuna mielenosoitusten takia. Valtiollisen television mukaan netissä oli levitetty valheellisia uutisia ja videoita, joissa protestien laajuutta oli liioiteltu.
 Lisää aiheesta:
 Iranilaiset raivostuivat bensan hinnan valtavasta korotuksesta – hallitus kiistää korotusten johtuvan talousvaikeuksista

Internetiin pääsyä rajoitettiin Iranissa bensamielenosoitusten takia – kymmeniä ihmisiä pidätetty


Summary: Wardruna vie kuulijansa syvälle historian alkuhämäriin.

Einar Selvik  kääntää päätään hieman oikealle ja katselee ulos keskisessä Norjassa sijaitsevan kotinsa ikkunasta. Ensilumi on peittänyt maan valkoiseen harsoonsa.
 – Tällä hetkellä kaikki näyttää hyvin kauniilta.
 Selvikin palmikoitu parta ulottuu rintakehään saakka, vasemmassa kädessä vilahtelee riimutatuointi ja pyöreän kaulakorun symboliikka viittaa auringonkehrään.
 Rauhallisesti puhuva ja sanansa punniten valitseva Selvik voisi olla hahmo, joka on ilmestynyt hieman pehmeän ja rakeisen videokuvan sisälle kaukaa menneisyydestä, tuhannen vuoden takaa. Ja samaa voisi sanoa hänen yhtyeensä, Wardrunan musiikista. Tai ei ihan.
 – Wardruna ei ole mikään antikvariaatti tai vanhojen traditioiden suora kopio. Jos tekisin musiikkia museoita tai väitöskirjoja varten, toimisin toisella tavalla. Tämän takia musiikkimme äänimaailma on hyvin moderni, mutta käyttämämme tekniikat ovat muinaisia. Juuri tämänkaltainen tasapaino on minulle tärkeää. Joskus autenttisuus voi olla myös rajoittava tekijä.
 Einar Selvik Saksan Leipzigissa vuonna 2018.  Snapshot  /Tobias Seeliger / Future Image / WENN.com / AOP
 Riimujen ja suurten kysymysten äärellä
 Vuonna 2003 perustettu Wardruna on ollut jo useamman vuoden ajan muinaisskandinaavisen musiikkiperinteen tärkeimpiä sanansaattajia. Yhtyeen soitinarsenaali käsittää useita primitiivisiä instrumentteja pukinsarvista tehdyistä torvista peurannahkaisiin rumpuihin ja jouhikkoihin.
 Myös yhtyeen käsittelemä tematiikka sukeltaa historian alkuhämäriin. Vuosina 2009 - 2016 julkaistun  Runaljod -albumitrilogian tarinat pohjautuvat riimukirjoituksiin, joita lauletaan ikivanhoilla germaanisilla kielillä.
 – Pidän riimuista, koska niissä esitetään kysymyksiä, jotka ovat mytologioiden ja filosofisten pohdintojen tapaan ajattomia ja universaaleja. Kyse on ihmisen suhteesta toiseen ihmiseen, luontoon sekä johonkin suurempaan voimaan, oli se sitten jumala, jumalatar tai jonkinlainen energiamuoto.
 Einar Selvikin mukaan riimut ja muinaisskandinaavinen perinne resonoivat hänen kanssaan samaa harmonista, värähtelevää ja läikehtivää aallonpituutta.
 – Vanhoista traditioista löytyy valtavasti asioita – olivat ne sitten taidetta, viisautta tai mytologiaa – jotka koen relevanteiksi myös nykypäivänä. Juuri siksi ne resonoivat kanssani. Moni asia, kuten esimerkiksi suhteemme luontoon, on toki ajan myötä muuttunut. Nykyihminen on irrottautunut luonnosta ja romantisoi sitä, kun taas ikivanhat animistiset näkemykset olivat hyvin erilaisia.
 Wardrunan musiikillinen konsepti on Selvikin mukaan vaatinut ja vaatii edelleen paljon tutkimustyötä. Soittimien historiasta on tiedettävä mahdollisimman paljon ja lisäksi on opiskeltava kieliin ja etnomusikologiaan liittyviä asioita.
 – Olen aina sanonut, että puuhun ei voi kiivetä, jos sillä ei ole juuria. Minulle on hyvin tärkeää seistä vakaalla tiedollisella pohjalla, ennen kuin siirryn luovuuden intuitiivisempia prosesseja kohti. Materiaali jota hyödynnämme on hyvin hajanaista ja sirpaleista. Tavallaan kyse on jättimäisen palapelin kokoamisesta.
 Ennen Wardrunaa Selvik toimi Kvitrafn-nimellä rumpalina hurjamaineisessa norjalaisessa black metal -yhtyeessä Gorgorothissa, mutta muinaisskandinaavisen kulttuurin vetovoima vei lopulta voiton.
 – Kyse oli valinnasta, johon kasvoin taiteilijana. Black metal on toki taidemuoto sekin, mutta Gorgorothissa soittaminen alkoi tuntua pikemminkin työluonteiselta asialta. Minulle tuli voimakas henkilökohtainen tarve tehdä jotakin ihan muuta, enkä tästä syystä voinut enää mustan metallin parissa jatkaa.
 Voluspá-musiikkivideon kuvauksissa oli mukana susilauma. Kim Öhrling
 Soittaa susien kanssa
 Wardrunasta löytyy myös linkkejä Suomeen. Yhtye on tehnyt kaksi musiikkivideota,  Raidon  (2016) ja  Voluspán  (2018) ohjaaja  Tuukka Kosken  kanssa.  Voluspásta  tekee poikkeuksellisen se, että kuvaustilanteessa käytettiin oikeita susia.
 – Idea oli sen verran hullu, että aika monet lahjakkaat ihmiset halusivat olla tuotannossa mukana – ei ole mitenkään jokapäiväistä, että olet viiden päivän ajan susilauman ympäröimänä. Upea kokemushan se oli. Suunnittelemme Tuukan kanssa jo seuraavaa videota.
 Selvik on myös hyvin kiinnostunut  Kalevalasta  ja suomalaisesta mytologiasta.
 – Suomessa on pidetty lauluperinteitä yllä paljon pidempään kuin esimerkiksi meillä Norjassa, eikä vaikutteita ole juuri otettu muualta Euroopasta, kuten kotimaassani.
 –  Kalevalan  tutkiminen on ollut tärkeää paitsi inspiraation, myös omien traditioidemme ymmärtämiseksi – vanhojen perinteiden tyylien ja tyyppien matriisissa on paljon samankaltaisuuksia.
 Voluspán  skaldi-version äänimaailmaa dominoi männystä valmistettu norjalainen muinaiskielisoitin kraviklyyra, jonka sointi kuulostaa kanteleelta.
 – Kumpaakin voi soittaa samalla tekniikalla ja mielestäni ne ovat syntyneet samasta perinteestä, mutta eriytyneet jossakin vaiheessa omiksi instrumenteiksiin. Kraviklyyra soveltuu hyvin laulun säestämiseen, joten käytän sitä nykyisin paljon.
 Einar Selvik Leipzigissa vuonna viime vuonna.  imago / Seeliger / AOP
 Natsi-Saksan raskas varjo
 Wardruna on saanut hitaasti mutta varmasti sekä kotimaassaan että muualla maailmassa kiitosta ja näkyvyyttä, mutta Einar Selvikin mukaan norjalaiset eivät osaa oikein vieläkään arvostaa riittävästi omaa kulttuuriperintöään ja historiaansa. Yhtenä syynä taustalla on väijynyt Natsi-Saksan silmäätekevien kiinnostus riimuihin ja viikinkisymboliikkaan.
 – Toisen maailmansodan jälkeen sekä teatteri, runous että taide eivät pitkiin aikoihin käsitelleet muinaisskandinaavista perinnettä missään muodossa ja sen parissa työskentely on ollut hyvin vaikeaa ja ongelmallista juuri natsileiman takia. Sinun on pitänyt jatkuvasti puolustella itseäsi ja todistaa, ettet ole mikään poliittinen ääriajattelija, Selvik huokaa.
 Tällä hetkellä norjalaiset ovat kuitenkin vähitellen ryhtyneet ottamaan perinteitään ja historiaansa takaisin.
 – Nyt tilanne on toinen: kaikkialla maailmassa herännyt kiinnostus historiaamme kohtaan on pakottanut myös norjalaiset ohittamaan nämä niin sanotut natsijutut. Kyse ei ole enää pelkästä alakulttuurisesta ilmiöstä, vaan esimerkiksi turismin takia museot keskittyvät tällaiseen aihepiiriin yhä enemmän ja yhä terveemmällä tavalla.
 Selvikin mukaan tosin monet muinaisskandinaaviseen kulttuuriin liittyvät asiat esitetään edelleen yksinkertaistettuina stereotypioina.
 – Nyansseja ei välttämättä löydy kovin runsaasti, jos jotakin aikakautta tarkastellaan pelkästään brittiläisestä tai kristillisestä näkökulmasta – tai keskiaikaisten munkkien silmin. Välillä olen jopa pohtinut, että viikinki-sanan käyttäminen pitäisi lopettaa kokonaan, koska se on niin kapea-alainen ja ladattu niin täyteen yleistyksiä.
 – Viikinki-termi leimaa kokonaisen tuhansien vuosien aikana kehittyneen kulttuurin, vaikka se edustaakin pohjimmiltaan lyhyttä periodia ja tekoja, joihin osallistui vain pieni osa yhteisöä.
 Toisaalta Wardruna on suurelle yleisölle tuttu nimenomaan HBO:n  Vikings -sarjasta, johon yhtye on tehnyt musiikkia ja jossa Selvikillä on ollut myös pieni sivurooli.
 – No,  Vikings -sarjassa skandinaavit ovat pukeutuneet mustiin ja ruskeisiin vaatteisiin ja he ovat likaisia. Briteillä taas on värikkäitä pukuja ja jalokiviä ja he ovat siistejä ja puhtaita. Todennäköisesti skandinaavit olivat kuitenkin noihin aikoihin Euroopan siisteintä kansaa. He olivat turhamaisia, pitivät koristautumisesta ja heitä voisi kutsua oman aikansa hipstereiksi.
 Wardruna esiintymässä Heidelbergissä vuonna 2017. Kuvassa vasemmalla yhtyeen toinen laulaja Lindy Fay Hella.  imago / STAR-MEDIA / AOP
 Kun aurinko katoaa horisonttiin
 Einar Selvikin maailmankatsomus tulee hyvin esille esimerkiksi  Solringen -laulussa, jossa aurinko herää aamulla, paistaa sitten kirkkaasti taivaalla ja pakenee, katoaa lopulta horisontin pimentoihin. Samalla auringon kiertokulku heijastuu kaikkeen ympäröivään: jumaliin, susiin, korppeihin, kasveihin ja luonnosta riippuvaiseen ihmiseen.
 – Muinainen käsitys maailmasta ei ollut lineaarinen, vaan kehämäinen. Tämä on mielestäni monellakin tavalla loogista ja sitä näkee jo päivänkierrossa. Päivä nousee, kehittyy, kuolee ja herää taas kuolleista.
 Selvikin mukaan auringonkehrän idea on yksi Wardrunan musiikin punaisista langoista ja kehämäisyys tulee esille myös useissa vanhoissa myyteissä.
 – Puolet kehästä on elämää, toinen puoli kuolemaa ja  Solringen  kertoo juuri tätä tarinaa. Pohjimmiltaan kyse on tasapainosta, jota tarvitaan, jotta elämää yleensä olisi. Jonkun pitää kuolla, jotta joku voisi elää – antaakseen elämää seuraavalla viljasadolle, puulle tai ihmiselle. Ja joskus jonkun pitää kuolla, jotta voisi itse myöhemmin herätä henkiin kuolleista.
 Wardruna ja Selvik liitetään usein animismiin ja uuspakanalliseen aasainuskoon, joka pohjautuu muinaisskandinaaviseen mytologiaan. Selvik haluaa painottaa, ettei hänen kohdallaan kyse ole kiveen kirjoitetuista opeista tai uskonnon harjoittamisesta perinteisten kaavojen mukaan, vaan pikemminkin totuuden etsimisestä.
 – Omalla kohdallani kyse on henkilökohtaisesta kasvusta, johon kuuluvat luonnon ja ympäristön kunnioittaminen ja sen myöntäminen, että olet osa jotakin suurempaa voimaa. Kaikki tämä on löydettävissä Wardrunan musiikista, lyriikoista ja esityksistämme.
 Puoli tuntia kestänyt haastattelu päättyy. Videoyhteys katkeaa ja jäljelle jää pelkkää mustaa. Aurinko on kadonnut horisontin taakse. Huomenna se nousee uudestaan taivaalle.

Gorgorothista, Vikings-sarjasta ja Wardrunasta tunnettu Einar Selvik on Skandinavian mytologian lähettiläs: "Kyse ei ole enää alakulttuurista"


Summary: Alusten luovutuksella Venäjä pyrkinee rakentamaan luottamusta ennen joulukuuksi suunniteltua huippukokousta, missä Venäjän ja Ukrainan presidentit kohtaavat ensimmäistä kertaa.

Venäläisalukset hinaavat parhaillaan Kertšinsalmella kolmea Ukrainan laivaston alusta kohti Mustaamerta, missä ne venäläismedian mukaan on määrä luovuttaa huomenna takaisin Ukrainalle.
 Venäjä otti viime vuoden marraskuussa kiinni Kertšinsalmella kolme ukrainalaisalusta ja pidätti alusten miehistön. Venäjän mukaan alukset rikkoivat maiden välistä aluevesirajaa kiistellyn Krimin niemimaan edustalla. Selkkauksessa loukkaantui useita ukrainalaisia. Venäjä luovutti syyskuussa vangitsemansa ukrainalaiset osana maiden välistä vankienvaihtoa.
 Alusten luovutuksella Venäjä pyrkinee rakentamaan luottamusta ennen joulukuuksi suunniteltua huippukokousta Pariisissa. Kokouksessa Venäjän presidentin  Vladimir Putinin  ja Ukrainan presidentin  Volodymyr Zelenskiyn  on määrä neuvotella Itä-Ukrainan konfliktin rauhanomaisesta ratkaisusta. Kokoukseen osallistuvat myös Ranskan presidentti  Emmanuel Macron  sekä Saksan liittokansleri  Angela Merkel .
 Venäjän tukemat Itä-Ukrainan separatistit ja Ukrainan joukot aloittivat viime viikonloppuna asteittaisen vetäytymisensä Itä-Ukrainasta.
 Yli viisi vuotta kestäneessä Itä-Ukrainan konfliktissa on kuollut yli 13 000 ihmistä.
 Lue myös:
 Ukrainan ja Venäjän huippukokous pidetään joulukuussa Pariisissa – Ranska lupasi tukeaan Ukrainalle

Venäjän odotetaan luovuttavan viime vuonna haltuun ottamansa Ukrainan laivaston alukset


Summary: Vasemmistoliitto kirjasi puoluekokouksessa tavoitteekseen muun muassa Naton isäntämaasopimuksesta irtautumisen.

Vasemmistoliitto nimeää verotuksen ratkaisuksi niin hoiva- ja tuloerojen tasaamiseen kuin ilmastonmuutoken torjumiseen ja hiilineutraaliuteen siirtymiseksi.
 Puheenjohtaja  Li Andersson  hyökkäsi linjapuheessaan jälleen yksityistä hoivabisnestä vastaan, ja nosti niiden veroratkaisut osasyyllisiksi vanhusten hoivapalveluiden huonoon jamaan.
 – Skandaalin keskiöön joutunut Esperi Care on loistava esimerkki siitä, miten hoivabisnes toimii. Sama yhtiö, joka epäonnistuu huolehtimaan hoivan laadusta ja riittävästä hoitajamäärästä, ei ole kolmen viime vuoden aikana maksanut senttiäkään yhteisöveroa Suomeen.
 Andersson on arvostellut pörssiin listaamattomien yritysten osinkotuloverotuksen huojennuksia. Rinteen hallituksen ohjelmaan on kirjattu, ettei yritysten verotusta kiristetä.
 Satasia tai tonneja kukkaroon auton muuntamiseen vähäpäästöiseksi
 Vasemmistoliitto lisäisi vähäpäästöisten autojen käyttöä korottamalla "muuntotukea" eli konvertointitukea niille, jotka muuntavat polttomoottoriautonsa biopolttoaineita käyttäviksi.
 – Yksi ratkaisu siirtymän vauhdittamiseksi voisi olla esimerkiksi se, että yhden vuoden ajan valtio maksaisi biokaasukonvertoinnin lähes kokonaan kaikille halukkaille, Andersson sanoi.
 – Bioetanoli- ja biokaasukonvertoinnin tukeminen on järkevä ja kustannustehokas tapa tukea pienituloisia ilmastotyössä, Andersson sanoi.
 Biokaasuautoksi muuntamisen arvioidaan maksavan 2000 - 4000 euroa, ja bioetanolikonversion 300 euroa. Lisäksi hintaan tulee työn kustannukset.
 Kustannukset valtiolle korkeintaan "kymmeniä miljoonia"
 Biokaasutukea on jo nyt mahdollista saada tuhat euroa, ja etanoliautoon 200 euroa, mutta Anderssonin mukaan mahdollisuus tunnetaan huonosti. Yhteensä kuuden miljoonan euroa tukea on liikenne- ja viestintäministeriön mukaan haettu 15 prosenttia.
 – (Muuntamiselle) voisi olla tyyppikohtainen kattohinta, jonka ylimenevästä osasta valtio korvaisi suuren osan, Andersson kertoo.
 Valtiolle koituvat kokonaiskustannukset riippuvat Anderssonin myös siitä, kuinka moni päätyisi muuntamaan auton biopolttoainekäyttöiseksi.
 – Nähdäkseni puhutaan korkeintaan kymmenistä miljoonista, Andersson arvioi euromääriä.
 Valtion tulisi Anderssonin mukaan myös osallistua tankkausinfran rakentamiseen eli lisätä biokaasun tankkauspisteitä ympäri maata.
 Irti Naton isäntämaasopimuksesta?
 Vasemmistoliitto teki sunnuntaina tavoiteohjelmaansa kirjauksen, jonka mukaan puolue vaatii Naton isäntämaasopimuksesta luopumista. Suomi on  allekirjoittanut sopimuksen  vuonna 2014.
 Puolueen tuoreen kirjauksen mukaan "Suomi ei hae Naton jäsenyyttä. Vasemmistoliitto vaatii isäntämaasopimuksen käsittelyä eduskunnassa ja pyrkii kumoamaan isäntämaasopimuksen."
 Puheenjohtajan mukaan vasemmistoliitto aikoo ottaa näkemyksen puheeksi muiden hallituskumppaneiden kanssa sopivassa tilanteessa, mutta ei povaa sen toteuttamiselle kummoista tukea.
 – Aika yksin ollaan tämän vaatimuksen kanssa. Saattaa olla, ettei se tässä hallituskokoonpanossa tule etenemään, Andersson sanoi.
 Yritystuet ympäristöystävällisille firmoille
 Myös yritystukia Andersson ohjaisi niille yrityksille, jota muuttavat toimintaansa ympäristöystävällisemmäksi.
 – On fiksumpaa ohjata yritystukia siihen suuntaan, että ne kannustavat yrityksiä päivittämään liiketoimintamallinsa kestäviksi sen sijaan, että ilmastokriisin torjunta tekisi liiketoiminnasta mahdotonta.
 Anderssonin mukaan ilmastonmuutoksen vastaiset toimet ja ihmisten toimeentulon parantaminen eivät ole toisilleen ristiriitaisia asioita. Ranskan keltaliivien kapinointi on hänen mukaansa esimerkki, mitä tällaisesta vastakkainasettelusta voi seurata.
 – Ilmastokriisiä ei maksateta tämän maan pienituloisilla, Andersson vetosi.
 Pienituloiset ja teollisuus halutaan mukaan ilmastotalkoisiin.
 – Me emme halua tehtaita pois Suomesta, vaan haluamme tehdä esimerkiksi Raahen terästehtaasta hiilineutraalin.
 Andersson väläyttää myös julkisen liikenteen lipun hintojen madaltamista.
 – Jos haluamme ihmisten käyttävän joukkoliikennettä nykyistä enemmän, sen pitää näkyä matalampina lippujen hintoina ja parempana palvelutasona.
 Sunnuntai on vasemmistoliiton kolmipäiväisen puoluekokouksen päätöspäivä. Kokous pidettiin Kuopiossa
 LUE MYÖS: Vasemmistoliitto valitsi Li Anderssonin jatkokaudelle: "Olen syvässä liikutuksen tilassa", isoin yllätys oli Mikko Koikkalaisen nousu puoluesihteeriksi
 Li Andersson: Yksityisille hoivakodeille sanktio, jos hoitajamitoitus ei täyty, oppositio on unohtunut ajamaan "Audi-miesten" ja "mersupersujen" etuja

Vasemmistoliitto ehdottaa autoilijoille lisärahaa biokaasuun tai bioetanoliin siirtymiseksi – moitti taas yksityisiä hoivayhtiöitä veronkierrosta


Summary: Yksikään kunta ei huolinut Karjalasta evakuoituja psyykkisesti sairaita ihmisiä. Heidän kohtalonsa oli asua mielisairaalan pienessä huonessa jopa useita vuosikymmeniä.

Mustat hautakivet makaavat hylätyn näköisinä Lappeenrannassa Rauhan kylän hautausmaalla. Joistakin vain vaivoin näkee vainajan nimen, kun sammal on halunnut peittää nimikaiverruksen.
 Yhteensä heitä on noin 300. Vainajista viimeinen on kuollut syyskuussa 2016, ensimmäinen jo 1940-luvulla.
 Ainoallakaan haudalla ei ole kukkia. Yhden haudan edustalla on muovikynttilä, jonka liekki on jo aikoja sitten sammunut.
 – He eivät kerta kaikkiaan kiinnostaneet ketään, sanoo Rauhan sairaalan entinen ylilääkäri, psykiatri  Antti Henttonen .
 Muutama vuosi sitten sotasiirtolaiset saivat haustausmaalle muistokiven.  Mikko Savolainen / Yle
 Haudoissa makaavat sotasiirtolaiset, jotka talvisodan aikaan evakuoitiin rajan taakse jääneistä mielisairaaloista Rauhan mielisairaalaan.
 Sairaalasta tuli näiden ihmisten koti heidän loppuelämäkseen. Vaikka ihminen parantui, ei Rauhasta voinut lähteä. Yksikään kunta ei heitä asukkaakseen huolinut.
 Monille se tarkoitti 50 vuotta elämää sairaalassa – joillekin 60, jopa 70 vuotta.
 Sairaalassa 51 vuotta
 Eino Hänninen  on yksi rajan takaa Rauhaan tuoduista sotasiirtolaisista. Hän asui Rauhan mielisairaalassa 51 vuotta ja sai viimeisen leposijansa Rauhan hautausmaalta joulukuussa 1990. Hänen jälkeensä Rauhaan jäi vielä 35 sotasiirtolaista.
 Hänninen oli syntynyt vuonna 1912 Karjalassa Kivennavalla, lähellä Terijokea. Lapsuus oli tavallista nuoren miehen elämää, kunnes vuonna 1938 tapahtui käänne. Tapahtui onnettomuus, minkä seurauksena aivot vaurioituivat.
 – Hän alkoi pelätä ja joutui Kivennavan kunnalliskodin sairasosastolle. Kävimme äidin kanssa häntä siellä katsomassa, mutta ainoastaan luukun kautta saimme häntä katsoa, kertoo Eino Hännisen veli  Pauli Hänninen .
 Talvisodan alkaessa vuonna 1939 Karjalan mielisairaalat tyhjennettiin potilaista. Niin lähti myös Eino Hänninen. Hänet tuotiin hoidettavaksi Rauhan mielisairaalaan, joka sijaitsee Lappeenrannan Joutsenossa.
 Talvisodan aikana Rauhaan tuotiin hoidettavaksi myös sotilaita, joista osa oli sodassa uupuneita miehiä.  Mikko Savolainen / Yle
 Vuodet vierivät. Eino Hänninen alkoi kotiutua Rauhaan. Omaiset ajattelevat, että ehkä joskus 1950-luvulla Eino-veli olisi vielä voinut pärjätä jonkinlaisessa palveluasunnossa.
 Lopulta Rauhan sairaalasta tuli Eino Hännisen koti, kun poiskaan ei päässyt. Hän asui pienessä potilashuoneessa yhdessä potilastoverinsa kanssa.
 – Metsässä liikkuessaan Eino Hänninen kuunteli lintuja, syötti niitä ja jutteli niille. Eikka puhui intiaanipojista, kirahveista, karhuista, leijonista. Hänen rikas mielikuvituksensa ja tarinansa saivat ihmiset hyvälle tuulelle, kertoo osastonhoitaja  Aulis Myller .
 Kun sairaalassa oli lomatoivelista, kävi Eino Hänninen kirjoittamassa uskollisesti joka viikko siihen Terijoki.
 – Rajan muuttuminen ei Eikalle ihan täysin mennyt perille. Ehkä jonkinlainen käsitys oli, mutta hän ei uskonut sitä, kertoo Myller.
 Ei pääsyä pois
 Sisarukset kävivät toisinaan sairaalassa katsomassa Eino Hännistä. He pyysivät veljeään käymään kylässä tai edes lyhyelle autoajelulle, mutta Eino pysyi Rauhassa.
 – Ehkä Eino pelkäsi, että hänet viedään täältä pois, tuumi sisko  Taimi Vuorinen .
 Rauhan sairaalassa Eino Hänninen tottui arkirytmiin ja huolenpitoon. Itsestään hän ei ehkä enää olisi osannut huolta pitää, jos yksin olisi pitänyt asua.
 – Hänellä oli varmasti täällä huoleton elämä. Hänestä pidettiin huolta, sanoo Vuorinen.
 Valtio kustansi sotasiirtolaisten elämän ja hautajaiset. Vain paria lukuunottamatta kaikilla on samanlainen hautakivi.  Mikko Savolainen / Yle
 Vaikka Eino Hänninen olisikin halunnut muuttaa omaan kotiin, ei se olisi onnistunut. Yksikään kunta ei olisi ottanut häntä asukkaakseen. Mutta tuskin Eino olisi lähtenyt. Näin ainakin omaiset ajattelivat.
 – Kyllä me olimme sitä mieltä, että hänen mielestään tämä oli koti, sanovat siskot Taimi Vuorinen ja  Eevi Veirama .
 Paljon tuttuja
 Hento lumikerros on peittänyt hautakivet Rauhan hautausmaalla. Sairaalan entinen mielenterveyshoitaja  Matti Hjerppe  on saapunut katsomaan vanhan työpaikkansa Rauhan sairaalan maisemia.
 Matti Hjerppe tuli Rauhaan vuonna 1961 ja oli täällä töissä eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1997 saakka.
 Tarvitaan pieni pyyhkäisy kädellä, jotta lumi saadaan hautakivien päältä pois. Tutut palaavat mieleen.
 – Kalervon minä muistan hyvin. Tässä on Esteri. Eerikki oli sellainen askartelumies, luettelee Hjerppe.
 Potilashuoneissa ei yksityisyyttä ollut. Kuva Rauhan sairaalan päärakennuksesta noin 1930-luvulta.  Lappeenrannan museot
 Hautakivistä päätellen useat ovat kuolleet jo 1940-luvulla. Pitkät rivit 1950-, 1960-, ja 1970-luvuilla kuolleita.
 Vuonna 1969 kuolleen Heikin haudalla ei ole käynyt pitkään aikaan kukaan. Sammal on saanut hautakivestä otteen. Muutama kivi on peittynyt kokonaan koristepensaiden alle.
 – Eemeli on siinä. Oiva on siinä myös, sanoo Matti Hjerppe ja jatkaa Eino Hännisen haudan etsimistä.
 Aivan hautausmaan laudassa on villiintynyt koristepensas. Sen oksat ovat levinneet ja peittäneet alleen hautakiven.
 Vihdoin tulee löytö.
 Oksia nostamalla huomaa, että etsimämme hauta on tässä. Eino Hänninen. Syntynyt 6.10.1912. Kuollut 23.11.1990.
 Selvästikään kukaan ei ole vuosiin häntä kaivannut.
 Evakuointi Rauhan sairaalaan
 Rauhan piirimielisairaala aloitti toimintansa Joutsenossa vuonna 1926. Se oli koko silloisen Viipurin läänin päämielisairaala, jonka omistivat läänin 56 kuntaa.
 Nykyisen Suomen maakunnista Etelä-Karjala ja Kymenlaakso kuuluivat silloiseen Viipurin lääniin.
 Psyykkisesti sairaita oli Rauhan lisäksi hoidettavina myös kuntien pienemmissä mielisairaaloissa ja erilaisissa hoitolaitoksissa.
 Kun Suomi talvisodassa joutui luovuttamaan alueitaan Neuvostoliitolle, oli luonnollista, että Karjalan sairaaloiden potilaat evakuoitiin Rauhan mielisairaalaan. Suuri osa heistä oli ollut hoidettavana Viipurissa sijainneessa Papulan sairaalassa.
 Rauhan sairaalan kahvikuppi oli esillä viime kesänä Lappeenrannassa olleessa Tunnemuseo-näyttelyssä.  Mikko Savolainen/Yle
 Heti talvisodan päättymisen jälkeen päätettiin, että Rauhan mielisairaalasta tulee pysyvä hoitopaikka potilaille, jotka alueluovutuksissa menettivät kotikuntansa Neuvostoliitolle. Valtio lupasi kustantaa heidän hoitonsa niin kauan, kuin he sairaalassa ovat.
 Siitä hetkestä alkoi näiden sotasiirtolaisten tarina. Heidän, jotka jäivät loppuelämäkseen Rauhaan.
 Kunniavelka hoitaa loppuun
 Psykiatri Antti Henttonen oli lääkärinä Rauhan sairaalassa jo 1970-luvulla ja ylilääkärinä 1990-luvulla. Nykyisin hän on psykiatrian ylilääkärinä Imatralla.
 Henttosen aikaan 1990-luvulla rajan takaa tulleista noin 300 sotasiirtolaispotilaasta elossa oli enää parisenkymmentä.
 Rajan taakse jääneiltä alueilta tulleita potilaita hoidettiin aluksi kuin muitakin. Kun oli käynyt selväksi, että he ovat sairaalassa lopun ikäänsä, haluttiin heille tarjota sairaalassa mahdollisimman hyvä loppuelämä.
 – Oli kunniavelka huolehtia näistä ihmisistä, jotka rajan takaa joutuivat siirtymään sairaaloihin rajan tälle puolelle. Kyllä se kunniavelka loppuvaiheessa oli sitä, että yritettiin hoitaa mahdollisimman inhimillisesti loppuun saakka, kun heidät kerran oli teljetty sairaalaan, sanoo ylilääkäri Antti Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttosen mukaan vaatii kovaa sopeutumista, jos mielisairaalassa vuosikausia asuu.  Kalle Purhonen/Yle
 Vaikka potilas olisi parantunut, ei hän päässyt muuttamaan sairaalasta. Sama kohtalo oli, vaikka potilas olisi kuntoutunut niin, että olisi pärjännyt yksin esimerkiksi kotihoidon turvin.
 Vielä 1950- ja 1960-luvuilla osa potilaista olisi heidän kuntonsa ja tervehtymisensä perusteella voinut muuttaa omaan kotiin, mutta se ei käynyt. Silloisen lain mukaan laitokseen tuotu potilas voitiin palauttaa vain siihen kuntaan, josta hän oli hoitolaitokseen saapunut. Kotikunta oli kuitenkin rajan takana.
 – Kun ei ollut kotikuntaa, ei voinut kotiuttaa. Yksikään kunta ei halunnut ottaa heitä, kertoo Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttosen mukaan todellinen syy oli se, että kunnat olisivat joutuneet maksumiehiksi, jos potilas olisikin sairastunut uudelleen.
 Pienikin koti olisi parempi
 Valtio oli sitoutunut maksamaan sotasiirtolaisten hoidon Rauhassa. Jos potilas olisi tullut joksikin aikaa kunnan asukkaaksi ja sitten jälleen sairastunut, ei valtio enää olisi kustannuksia maksanut, vaan ne olisivat menneet kunnan kukkarosta.
 – Kyllähän se merkitsi näille ihmiselle heidän henkilökohtaisen elämän henkilökohtaisuuden menettämistä. He olivat mielisairaalan asukkeja, sanoo Henttonen.
 Psykiatri Antti Henttonen muistuttaa, että päätökset tehtiin silloisen käsityksen ja ajattelutavan mukaan. Nykyään hoitotapa olisi toinen, kun isojen mielisairaalayksiköiden aika on ohi.
 – Nykyajassa katsottuna olisi parempi, että olisi ollut oma koti – edes pienikin, sanoo Antti Henttonen.
 Hoitajia Rauhan sairaalan päärakennuksen taukohuoneessa. Äärimmäisena väsemmalla Matti Hjerppe. Ikkunasta pilkottaa Eino Hännisen huoneen ikkuna.  Matti Hjerppe
 1980-luvulle tultaessa sotasiirtolaiset olivat asuneet Rauhassa jo niin kauan, että heidän kotiuttaminen ei olisi ollut järkevää. Potilaat elivät säännöllisessä vuorokausirytmissä: ruoka tuli ajallaan, asiat hoidettiin heidän puolestaan ja ohjelmaa sekä tekemistä oli riittämiin.
 Einon huonetta ei ole
 Kiiltävät kylpylän lasiseinät kimaltavat silmään. Vuonna 2000 lakkautetun Rauhan sairaalan jylhä hallintorakennus on muuttunut Holiday Club Saimaa -kylpyläksi. Isosta seinästä pullistaa ulkoilmaan vesiliukumäki.
 Kylpylärakennuksen takana on entinen Rauhan sairaalan päärakennus, joka nyt on kylpylän hotellina. Sen vieressä hieman pienempi rakennus, jonka kyljessä lukee kauniilla kirjaimilla Paviljonki.
 – Tämä oli silloin osasto 5, kertoo Rauhan sairaalassa mielenterveyshoitajana ollut Matti Hjerppe.
 Hjerppe osoittaa toisen kerroksen ikkunaa.
 – Tuossa huoneessa Eino asui. Yhdessä huoneessa asui aina kaksi asukasta.
 Eino Hännisen huone oli nykyisen Paviljonki-rakennuksen toisessa kerroksessa. Ikkuna on etualalla vasemmalla. Mikko Savolainen / Yle
 Jykevät raput johdattavat toiseen kerrokseen. Rauhassa 51 vuotta asuneen Eino Hännisen huonetta ei enää ole. Ikkunan kohdalla on hotellin pieni olotila. Viereiset huoneet on remontoitu sviiteiksi.
 – Eino oli tuttu mies. Oli aikamoinen persoona, jolla oli monenlaisia omia sanontoja. Auttoi aina sairaala-apulaisia, muistelee Hjerppe.
 Matti Hjerppe kertoo, miten monet potilaat olivat apuna sairaalan arjessa. Se toimi samalla ikään kuin terapiana potilaille, kun oli sopivaa tekemistä. Potilaat saivat työstä myös pienen korvauksen.
 – 15 000 kuutiota tuli satamaan halkoja. Siihen aikaan oli vielä puulämmitys. Potilaat mättivät kaikki korkeat puupinot laivasta säilöön.
 Eino Hännisen huone oli tämän ikkunan kohdalla.  Mikko Savolainen / Yle
 1970-luvulla sairaalalla oli oma navetta ja isot pellot. Käsityöverstaissa tehtiin metalli- ja puutöitä.
 Kun Matti Hjerppe tuli rauhaan töihin, olivat sotasiirtolaiset olleet Rauhassa jo yli 20 vuotta.
 Matti Hjerppe uskoo, että se oli jo niin pitkä aika, etteivät sotasiirtolaiset olisi omillaan enää pärjänneet. He olivat tottuneet olemaan Rauhan sairaalassa.
 – Se olisi ollut kauheaa, jos he olisivat joutuneet lähtemään täältä jonnekin muualle.
 Matti Hjerppeä naurattaa, kun katsoo millaisiksi sviitteiksi entiset potilashuoneet on remontoitu.  Mikko Savolainen / Yle
 Ajan henki
 Useat 1900-luvun alkupuolella perustetut isot mielisairaalat oli jo alkujaan rakennettu kauas asutuskeskuksista luonnon helmaan. Siellä sairaat saivat sairastaa omissa oloissaan.
 Noin 300 sotasiirtolaisen jääminen lopuksi iäksi Rauhan sairaalaan ja se, ettei mikään kunta heitä huolinut, oli omalla tavallaan ajan henki. Nykysilmin asia näkyy toisin.
 – Tavallaan siinä on ollut kyse liikkumisvapauden rajoittamisesta. joka nykyään on turvattu perustuslaissa, kertoo Itä-Suomen yliopiston sosiaalioikeuden professori  Toomas Kotkas .
 Kotkas tosin muistuttaa, että siihen aikaan asiaa ei nähty liikkumisvapauden rajoittamisena. Tilanne muuttui vasta vuonna 1995, jolloin toteutetun perusoikeusuudistuksen myötä yksilöiden perus- ja ihmisoikeuksiin alettiin kiinnittää enemmän huomiota.
 Eräs Rauhan sairaalan potilas reki Rukoilevan enkelin, joka muutama vuosi sitten tuotiin Rauhan sairaalan pihamaalta Rauhan hautausmaalle.  Mikko Savolainen / Yle
 Kotkaksen mukaan aiemmin lainsäädännössä katsottiin, että esimerkiksi hoitoa tarvitseva henkilö ei voi vapaasti valita kotikuntaansa. Silloinhan kustannukset olisivat tulleet uuden kotikunnan maksettaviksi.
 – Ymmärrän, että 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla tätä järjestelyä ei ole nähty problemaattisena. On jälkiviisastelua lähteä sitä jälkeenpäin tuomitsemaan, koska yksilönoikeuksia korostava ajattelu ei silloin sotien jälkeen ollut niin vahvaa kuin nykyään.
 Kotkas kertoo, että kotikuntakäytäntö muuttui  vasta vuonna 2011 . Sen jälkeen esimerkiksi vanhainkodissa asunut henkilö on voinut vaihtaa kotikuntaansa ja muuttaa vaikka lähemmäksi omaisiaan.
 Nyky-Suomessa sotasiirtolaisten kohtalo ei siis enää onnistuisi, kun kotikunnan voi valita vapaasti.
 – Jos laitoshuollon tarve lakkaa ja mikään kunta ei ottaisi vastaan, se olisi perusoikeuksien ja perustuslain turvaaman liikkumisvapauden vastaista, kertoo sosiaalioikeuden professori Toomas Kotkas.
 Rauhan sairaala lakkautettiin Joutsenossa vuonna 2000. Silloin vielä elossa olleet muutamat sotasiirtolaiset siirtyivät Rauhasta Lappeenrannan keskussairaalan somaattiselle osastolle, jossa heillä oli oma pääty. Viimeinen sotasiirtolainen kuoli vuonna 2016.
 Vaikka Rauhan sairaala oli alueellaan merkittävä hoitolaitos ja työyhteisö, on sen historiasta on kirjoitettu muistoja ja historiaa hyvin niukasti. Viime kesänä sairaalan arki nousi uudelleen esiin, kun Lappeenrannassa ja Helsingissä oli  Tunnemuseo-näyttely , joka kertoi laajasti  Rauhan sairaalan  menneisyydestä.
 Eino Hännisen viimeinen matka
 Saattoväki hiljentyy 4.12.1990 Rauhan sairaalassa Eino Hännisen muistoksi.
 Osastolla Eino Hänninen muistetaan hyväntahtoisena jutustelijana, joka usein loi myönteisen ilmapiirin ympärilleen. Usein hän lämmitti rantasaunaa. Syksyisin istui omenapuiden ja marjapensaiden luona huolehtimassa, että syksyn sato tuli kerättyä talteen.
 Tilaisuudessa puhunut osastonhoitaja Aulis Myller kertoo muistopuheessaan, miten Eino Hänninen oli sotasiirtolainen elämänsä loppuun saakka. Hän oli pakolainen omassa maassaan, itsenäisessä Suomen valtiossa.
 – Voidaan sanoa, että hän sai turvapaikan Rauhan sairaalasta. Turvapaikkaoikeus oli niin luja, ettei hänellä ollut käytännön mahdollisuutta irrottautua siitä.
 Eino Hännisen hauta löytyi koristepuun oksien alta.  Mikko Savolainen / Yle
 Puusepän verstaan väki on kaivanut haudan, jonne Eino Hänninen lasketaan. Hänen jälkeensä Rauhaan jäi vielä 34 sotasiirtolaista.
 Osastonhoitaja Aulis Myller päättää muistopuheen. Näin itsenäisyyspäivän lähestyessä hän kertoo, miten kalliin hinnan sotasiirtolaiset ovat elämästään joutuneet maksamaan.
 – Moni menetti terveytensä, menetti kotinsa Karjalassa ja normaalin kotipaikkaoikeuden loppuelämäkseen. Silti, ja ehkä juuri sen takia, he eivät ole vaatineet elämältään ja elämisen olosuhteiltaan kovinkaan paljoa. He ovat vähään tyytyväisiä, kuten Eikka oli tyytyväinen. Ja kuoli hiljaa pois.
 Artikkelin yhtenä lähteenä on käytetty Kaarina Alasen vuonna 1991 valmistunutta radiodokumenttia Sodan pitkät varjot, joka kertoo Rauhan sairaalan sotasiirtolaisista.

Vanhan mielisairaalan kupeeseen on haudattu 300 ihmistä, jotka eivät koskaan päässeet kotiin – pois ei päässyt, vaikka olisi parantunut


Summary: Selvitys koskee koko puolustushallintoa eli puolustusvoimia, puolustushallinnon rakennuslaitosta ja puolustusministeriötä.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Puolustusministeriö aloittaa koko puolustushallintoa koskevan alueellistamisselvityksen. Puolustusministeri  Antti Kaikkosen  (kesk.) mukaan tarkoituksena on selvittää, voisiko puolustushallinnon työtehtäviä sijoittaa vielä nykyistäkin hajautetummin koko maahan.
 Kaikkonen sanoo, että selvitys koskee koko puolustushallintoa eli puolustusvoimia, puolustushallinnon rakennuslaitosta ja puolustusministeriötä.
 Selvityksessä tarkastellaan myös sitä, että voitaisiinko puolustushallinnon lukuisia ympäri maata sijaitsevia toimipisteitä hyödyntää nykyistä laajemmin.  Harri Fagerholm / Yle
 – Laitetaan selvitys liikkeelle monipaikkaisuuden ja paikkariippumattoman työn mahdollisuuksista puolustushallinnossa. Tarkastellaan sitä, että voidaanko puolustushallinnon tehtäviä vielä nykyistäkin joustavammin suorittaa eri puolilta Suomea.
 Ministerin käynnistämässä monipaikkaisuuden ja paikkariippumattoman työn syynissä on yhteensä noin 13 000 puolustushallinnon alaista työpaikkaa.
 – Varmastikaan kaikki tehtävät eivät ole sellaisia, että muutokset tulisivat kysymykseen, mutta ehkäpä osa onkin, Kaikkonen sanoo.
 Vain parisen kuukautta sitten toinen keskustalainen elinkeinoministeri  Katri Kulmuni  ilmoitti omaa sektoriaan koskevasta alueellistamisselvityksestä.
 Asiantuntija: Ei pidä ladata liikoja odotuksia
 Aluekehityksen asiantuntija  Timo Aro  varoittaa lataamasta liikoja aluepoliittisia odotuksia mahdollisille uudistuksille, koska kaupungistumisen aiheuttamaan muuttoliikkeeseen nähden mahdollisuudet ovat rajalliset.
 Aluekehityksen asiantuntija Timo Aro pohtii, miten maakuntia vaivaava työvoimapula ja työmarkkinoiden kohtaanto-ongelma käyvät yksiin alueellistamishankkeiden kanssa. Joni Tammela / Yle
 – Vaikka selvitykset koskevat suurta määrä työpaikkoja, mahdolliset tulevat uudistukset saattavat koskea varsin rajattua joukkoa, Aro sanoo.
 Aron mukaan selvitysten tavoite ja ajatus on kyllä nykyajan työelämään sopiva. Aro toteaa kuitenkin, että esimerkiksi etätyömahdollisuuksia on jo valtionhallinnossa ollutkin.
 Aro pohtii myös, miten maakuntiakin vaivaava työvoimapula ja työmarkkinoiden kohtaanto-ongelma käyvät yksiin alueellistamishankkeiden kanssa.
 "Hyvä, että alueellistamisessa edetään uusin ajatuksin"
 Vireillä olevien selvitysten perusteella näyttäisi siltä, että alueellistamisessa ollaan nyt ottamassa uusi asento. Kysymys ei siis ole välttämättä kokonaisten virastojen tai laitosten liikuttelusta paikasta toiseen, vaan työtehtävien siirtämisestä ja työkäytäntöjen uudistamisesta.
 Ministeriöt selvittävät mitä töitä voitaisiin hoitaa muuallakin kuin pääkaupungin virastoissa ja mitä tehtäviä puolestaan voitaisiin siirtää tarvittaessa paikkakunnalta toiselle maakunnissa.
 Vaasan yliopiston aluetieteen emeritusprofessori  Hannu Katajamäen  mukaan pakkosiirroilla ei ole saatu onnistuneita ratkaisuja aikaan. Katajamäki sanoo pitävänsä hyvänä, että alueellistamisessa lähdetään liikkeelle uudella ajattelumallilla.
 – Työ ei nykypäivänä ole entiseen tapaan riippuvainen ajasta ja paikasta.
 "Etätyömahdollisuuteen ei ole tartuttu hanakasti"
 Katajamäki toteaa, että valtionhallinnon työntekijöille voitaisiin perustaa yhteisiä työtiloja eri puolille Suomea.
 – Helsingissä sijaitsevalle virastolle työskentelevä juristi voi tehdä töitä verkon kautta kauempaakin.
 Katajamäki sanoo, että vaikka esimerkiksi etätyön mahdollisuuksia on ollut, tähän ei ole hanakasti tartuttu.
 – Pidän hyvänä, että näiden mahdollisuuksien parantaminen on mukana alueellistamista koskevissa pohdinnoissa.
 Puolustusministeriön selvityksessä tarkastellaan myös sitä, että voitaisiinko puolustushallinnon lukuisia ympäri maata sijaitsevia toimipisteitä hyödyntää nykyistä laajemmin puolustushallinnon henkilöstön työskentelytiloina.
 – Parhaimmillaan tämä voi hyödyttää sekä työntekijää että työnantajaa, jos löydetään hyviä ja järkeviä ratkaisuja. Tietoturvallisuus täytyy tietysti ottaa näissä ratkaisuissa huomioon, Kaikkonen sanoo.
 Kaikkosen mukaan puolustushallintoa koskeva selvitys perustuu hallitusohjelmaan.
 Lue lisää:
 Yksiön hinnalla saisi kotipitäjässä omakotitalon, miettii moni helsinkiläinen – nyt ministeriö selvittää työpaikkojen siirtämistä maakuntiin

Puolustusministeri käynnistää 13 OOO työpaikkaa koskevan alueellistamisselvityksen: "Katsotaan voisiko työtehtäviä sijoittaa hajautetummin"


Summary: Pohjois-Korean ulkoministeriö kommentoi lykkäysilmoitusta kertoen, ettei maa ole palaamassa neuvottelupöytään.

Yhdysvallat ja Etelä-Korea lykkäävät suunnittelemansa sotaharjoituksen toistaiseksi ”hyvän tahdon eleenä” Pohjois-Korealle.
 Puolustusministeri  Mark Esper  ilmoitti lykkäyksestä lehdistötilaisuudessa Bangkokissa yhdessä eteläkorealaisen virkaveljensä  Jeong Kyeong-doon  kanssa.
 Esper korosti, ettei sotaharjoitusten lykkäämisessä ole kyse myönnytyksestä Pohjois-Korealle, vaan pikemminkin pyrkimyksestä pitää diplomatian ovet avoinna, jotta sotilaallisia jännitteitä saataisiin lievennettyä Korean niemimaalla.
 Ennen lykkäysilmoitusta Japanin puolustusministeri  Taro Kono  oli todennut Esperille, ettei ”kukaan voi suhtautua optimistisesti siihen, että Pohjois-Korea muuttaisi käyttäytymistään”, kirjoittaa  Washington Post .
 Pohjois-Korean ulkoministeriön mukaan maa ei ole palaamassa neuvottelupöytään, eikä sillä ole minkäänlaisia suunnitelmia keskustella ydinohjelmastaan ennen kuin Yhdysvallat lopettaa ”vihamielisen politiikkansa Pjongjangia vastaan.”
 Presidentti  Donald Trump  on koko virkakautensa suhtautunut nuivasti Etelä-Korean kanssa järjestettäviin sotaharjoituksiin. Trump katsoo, että harjoitukset ovat provokatiivisia ja kalliita.
 Trump ja Pohjois-Korean johtaja  Kim Jong-un  tapasivat kesäkuussa ja sopivat, että ydinneuvottelut käynnistetään uudelleen. Neuvottelut eivät ole kuitenkaan edenneet ja Pohjois-Korea on jatkanut asetestejään.

Yhdysvallat lykkää sotaharjoitustaan Etelä-Korean kanssa – ”Kyse ei ole myönnytyksestä Pohjois-Korealle”


Summary: Havis Amandan patsaan siirto herättää ristiriitaisia ajatuksia.

Yksi Helsingin tunnetuimmista maamerkeistä ja taideteoksista, Havis Amanda eli tuttavallisemmin Manta, voitaisiin siirtää turvallisempaan paikkaan ja korvata kopiolla, ehdottaa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen  Fatim Diarra  (vihr.).
 Diarra painottaa, että kunnia aloitteesta kuuluu alunperin kuraattori, galleristi  Veikko Halmetojalle . Halmetoja sanoo STT:lle, että ajatus Mantan siirtämisestä on ollut esillä jo jonkin aikaa, eikä hän halua ottaa siitä kunniaa.
 Aloite jätettäneen kaupunginvaltuuston seuraavassa kokouksessa 27.11.
 Itse Diarra ajattelee asiaa niin, että Manta on tärkeä osa Helsinkiä ja se, että kaupunkilaiset haluavat juhlia Mantan ympärillä, on myös osa kaupunkia.
 – Toisaalta emme voi rakentaa tilannetta, jossa historiallinen veistos tuhoutuu, toisaalta emme halua kieltää hyviä bileitä.
 Diarra tyrmää ajatuksen, että kaupunki ohjaisi juhlat johonkin muuhun paikaan.
 "Teos kuuluisi alkuperäiselle paikalleen, mutta riskit ovat suuret"
 Halmetoja sanoo, ettei hän yleisellä tasolla kannata taideteosten siirtoa.
 – Mielestäni teosten kuuluu olla niillä paikoilla, minne ne on tehty ja suunniteltu. Tässä tapauksessa mielestäni riskit teokselle kuitenkin ovat liian suuret.
 Hän pitää Mantan siirtoa hyvänä kompromissina. Halmetojan ajatuksena on, että pelkkä Manta-neito siirretään.
 – Kaiken järjen mukaan ne hylkeet esimerkiksi kestävät kiipeilyä.
 Helsingin taidemuseon julkisen taiteen päällikkö  Taru Tappola  ja Helsingin kaupungin kulttuurin ja vapaa-ajan toimialajohtaja  Tommi Laitio  suhtautuvat varovaisemmin ideaan.
 Tappola huomauttaa, että Havis Amanda on taidekokonaisuus. Käytännössä se tarkoittaa, että jos patsas päätetään siirtää, se tulisi siirtää alustoineen, altaineen kaikkineen.
 Aiheesta aiemmin:
 Manta selvisi kultahulinoista ilman vaurioita, mutta huoli kunnosta on aiheellinen – Voisiko riemun keskipisteeksi luodun patsaan korvata kopiolla?
 Kiivettiinkö Mantalle MM-humussa viimeisen kerran? Apulaispormestari vaatii juhlinnalle uutta paikkaa

Mantan patsaan siirrosta puuhataan Helsingissä valtuustoaloitetta


Summary: "Vaaleista on tullut pelkkä rituaali, kuten Neuvostoliitossa oli", sanoo Viasna-ihmisoikeusjärjestön johtaja.

Valko-Venäjän politiikka ja poliittiset puolueet

Valko-Venäjällä äänestetään tänään parlamenttivaaleissa, joiden odotetaan jäävän kauas demokraattisista. Suurta osaa opposition ehdokkaista ei ole edes päästetty ehdolle.
 Edellisessä parlamentissa alahuoneen 110 paikasta 2 kuului opposition edustajille. Tällä kertaa viranomaiset ovat sulkeneet heidätkin vaalien ulkopuolelle.
 – Tiedämme jo 99-prosenttisesti, kuka voittaa minkäkin vaalipiirin, sanoi oppositiopuolue UCP:n johtaja  Nikolai Kozlov .
 Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöllä Etyjillä on maassa 400 tarkkailijaa vaaleja seuraamassa. Etyjin mukaan maassa ei ole pidetty yksiäkään vapaita vaaleja sen jälkeen, kun presidentti  Aleksandr Lukashenko  nousi valtaan 25 vuotta sitten. Lukashenkoa onkin kutsuttu Euroopan viimeiseksi diktaattoriksi.
 – Vaaleista on tullut pelkkä rituaali, kuten Neuvostoliitossa oli, sanoi Viasna-ihmisoikeusjärjestön johtaja  Ales Bjaljatski .
 Presidentti Aleksandr Lukashenko vahvisti asettuvansa ehdolle ensi vuoden presidentinvaaleissa. Nikolai Petrov / Pool / EPA
 Vaaleissa on vajaat seitsemän miljoonaa äänioikeutettua. Virallisten tietojen mukaan heistä 35 prosenttia kävi vaaliuurnilla jo ennakkoäänestyksen aikana.
 Opposition organisoima vaalivalvontakampanja on kuitenkin kyseenalaistanut viralliset luvut. Se on kirjannut äänestyksen aikana viranomaisten toiminnassa noin 600 erilaista väärinkäytöstä. Tyypillistä oli, että vaaliviranomaiset paisuttelivat äänestäjämääriä.
 Lisäksi äänestämistä seuranneet aktivistit ovat kertoneet, että valvojia on heitetty pihalle ja kielletty ottamasta valokuvia sekä heidän näköyhteytensä on paikoin blokattu.
 Lukashenko lämmittelee länttä
 Lukashenko itse kertoi oman äänensä jätettyään olevansa totta kai huolissaan siitä, miten vaalit nähdään länsimaissa. Hän vahvisti myös asettuvansa ehdolle ensi vuoden presidentinvaaleissa.
 – Jos yhteiskunta ei pidä tavasta, jolla presidentti nämä vaalit järjestää, ihmiset voivat ensi vuonna valita uuden. En jää roikkumaan kylmillä, kuolleilla käsilläni, presidentti sanaili.
 Lukashenko on pyrkinyt lähentämään välejään läntiseen Eurooppaan, jonka maat ovat arvostelleet Valko-Venäjän presidentin suhtautumista ihmisoikeuksiin ja demokratiaan. Aiemmin tässä kuussa Lukashenko vieraili Itävallassa tapaamassa maan johtoa ja kertomassa, kuinka hän haluaa EU:n olevan maalleen tärkeä poliittinen ja kaupallinen kumppani. Elokuussa Lukashenko tapasi Valkoisen talon silloisen kansallisen turvallisuuden neuvonantajan  John Boltonin .
 Äänestäjille Lukashenko on kuitenkin vakuutellut, että hänen vallassaan kukaan ei "raahaa Valko-Venäjää länteen".
 Presidentti kaipaa myös vastapainoa maansa tiiviille suhteille Venäjään. Venäjä haluaa pitää Valko-Venäjän tiiviisti vaikutuspiirissään, ja mailla onkin läheistä kauppa- ja sotilasyhteistyötä. Lukashenko on kuitenkin vastustanut varsinaista liittoutumista ja valittanut Venäjän yrittävän asettaa uusia ehtoja suhteelle.
 Tarkkailijat eivät ole toiveikkaita
 EU:n edustaja  Maja Kocijančič  sanoo unionin tarkkailevan vaaleja tiiviisti.
 – Vaalistandardimme ovat erittäin korkeat. Emme odota Valko-Venäjältäkään mitään vähempää kuin reilut ja läpinäkyvät vaalit, jotka ovat linjassa kansainvälisten standardien kanssa, hän sanoi toimittajille Brysselissä.
 Ulkomaalaiset tarkkailijat eivät kuitenkaan ole olleet toiveikkaita vaalien demokratiakehityksestä. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Etyj totesi aiemmin tässä kuussa julkistamassaan raportissa, etteivät kansalaiset odota aitoa kampanjointia ja että kansalla on vain vähän luottoa koko prosessiin.
 Tällä kertaa Etyj lähetti Valko-Venäjälle 400 tarkkailijaa. Järjestö ei ole tunnustanut yksiäkään Valko-Venäjän vaaleja vapaiksi ja reiluiksi sitten vuoden 1995.
 Oppositiopuolueet ovat valittaneet, että niillä on ollut vaikeuksia rekisteröidä ehdokkaita ja jopa vaalitarkkailijoita.

Valko-Venäjällä äänestetään taas vaaleissa, joiden voittajat tiedetään etukäteen


Summary: Uusi Venäjä -liikkeen ja venäläisen talouden instituutin johtaja oli arvostellut hallintoa monesti.

Ekonomisti 41-vuotias oppositiopoliitikko  Nikita Isajev  on löytynyt kuolleena junasta, kertoivat useat venäläismediat lauantaina.  Fontanka-uutissivuston  mukaan kuolemasta tehdään tutkimus, mutta tällä hetkellä ei epäillä rikosta.
 Ria Novostin  ja Fontakan mukaan miehen kuoleman aiheutti mahdollisesti sydämenpysähdys. Venäjän Kanava viisi oli kertonut lauantaina asiasta.
 Uusi Venäjä -liikkeen johtaja oli palaamassa työmatkalta Tambovista Moskovaan. Kuoleman vahvisti Isajevin kanssa matkalla ollut kollega  Alina Žestovskaja   Interfaxin  mukaan. Hänen  Facebook -päivityksensä mukaan kuolema oli tullut yllätyksenä.
 Svobodnaja Pressa -sivuston  mukaan rautatieyhtiön tiedotus kertoi, että paikalle oli hälytetty ambulanssi Yzynovon asemalla, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä.
 Isajev on toiminut venäläisen talousinstituutin johtajana. Insituutin kerrotaan yrittävän selittää Venäjän taloutta kansankielisesti. Sen kerrotaan olevan suosittu keskustelun ylläpitäjä niin alueellisesti kuin kansainvälisestikin.
 Isajevin tiedetään kritisoineen muun muassa Venäjän hallintoa. Hän kirjoitti aiheesta esimerkiksi Svobodnaja Pressa -sivustolle.
 Meduzan  mukaan Isajevilla on ollut yhteyksiä venäläiseen sosiaalidemokraattiseen Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeseen.
 Isajev on uutissivuston mukaan kiertänyt alueilla puhumassa puolueen hyväksi ja häntä veikkailtiin jopa puolueen uudeksi johtajaksi kesällä. Oikeudenmukainen Venäjä -puolueella on edustajia duumassa ja aluehallinnossa.
 Suomessa asiasta on uutisoinut muun muassa  Iltasanomat  ja  Iltalehti .

Venäjällä oppositiopoliitikko kuoli junamatkalla Moskovaan –  sairauskohtauksen arvellaan olleen syynä kuolemaan


Pitääkö Suomen varautua tukemaan muita euromaita? Ylen kyselyssä yhteinen eurobudjetti saa kannatusta ekonomisteilta – "Suomikin voi tarvita tukea"
 Euroalueen yhteinen finanssipolitiikka saa vankan kannatuksen talouden asiantuntijoilta. Suomen hallitus taas pelkää yhteisen budjetin johtavan tulonsiirtoihin euroalueen jäsenmaiden välillä. Voit lukea vain jutun alun ja pääset perille siitä, mistä on kyse.
 Hyvin alustavien tutkimusten mukaan valon rytmillä on jonkinlainen vaikutus ruskean rasvan toimintaan. Vesa Moilanen / Lehtikuva
 Puolikas voipaketti pitää kehon lämpimänä ja veren puhtaana – Elimistön ruskea rasva on yhä osin mysteeri tutkijoille
 Kun kelit kylmenevät, ruskea rasva aktivoituu. Sen yhtenä tehtävänä on sopeuttaa meidät talvisäihin. Ihmisellä voi olla noin puolikkaan voipaketin verran ruskeaa rasvaa. Suurin osa siitä sijaitsee solisluiden yläpuolella, loput on siroteltuna ympäriinsä. Tutkijan mukaan ruskea rasva on erittäin kiehtova, ja vielä osittain tuntematon, osa ihmisen aineenvaihduntaa.
 Suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori Janne Saarikivi. Petteri Sopanen / Yle
 Janne Saarikiven kolumni: Miksi ja milloin menetimme kykymme sanoa "elävää musiikkia"?
 Helsingin keskustassa on enemmän englannin- kuin suomenkielisiä kylttejä, vaikka englanninkielisiä ihmisiä ei kaupungissa ole kuin kourallinen, kirjoittaa professori Janne Saarikivi. Tämän kolumnin voi myös kuunnella.

 Iik, olisiko minussakin 12 prosenttia skottilaista? Tilasin uteliaisuudesta DNA-testin, mutta tietoni saattavat päätyä kauppatavaraksi
 Geenitieto paljastaa tietoja minusta, mutta myös läheisistäni. Onko DNA-näytteen lähettäminen siis järkevää? Katso video.
 Jari Matikainen menetti työttömyysetuutensa, koska kieltäytyi kuntouttavasta työtoiminnasta. Jussi Mansikka / Yle
 Jari Matikainen, 56, kieltäytyi menemästä kuntouttavaan työtoimintaan 9 eurolla päivässä: "Miksi minä sinne menisin?"
 Moni työtön ohjataan kuntouttavaan työtoimintaan vasten tahtoaan. Yle tapasi kaksi miestä, joiden mielestä työtoiminta on heille väärä paikka.
 Matt Damon Le Mans 66 -elokuvan kuvauksissa. © 2019 Twentieth Century Fox Film Corporation
 Le Mans 66 -elokuvaa tähdittävä Matt Damon Ylen haastattelussa: "Suomesta tulee hämmästyttävä määrä maailmanluokan kuljettajia"
 Tositapahtumiin pohjautuva Le Mans 66 -elokuva kertoo, kuinka Ford päätti päihittää Ferrarin 24 tunnin kestävyysajokisassa. Yle tapasi Pariisissa elokuvan tähdet Matt Damonin ja Christian Balen sekä ohjaajan James Mangoldin.
 Hannon muumipuistossa Japanissa aikuiset viihtyvät muumihahmojen kainalossa.  Jenny Matikainen / Yle
 Japanin muumipuistossa opasteet ovat suomeksi, vaikkei kukaan ymmärrä niitä – Mitä siitä, sillä tärkeintä on nostalgia
 Japanin muumipuisto ei ole lasten oma paikka. Aikuisten muumi-intoilun takana on nostalgia – ja koirat.

Viisi kiinnostavaa juttua sunnuntai-iltaan: Pitääkö Suomen tukea muita euromaita, ruskea rasva on mysteeri ja geenitiedot kaupataan eteenpäin


Summary: Muoniossa suunnitellaan surffiaaltoa keskellä kylää virtaavaan Jerisjokeen.

Kun katsoo pientä Jerisjokea Muonion keskustassa, tuntuu ajatus surffaamisesta kosken matalissa kuohuissa silkalta utopialta. Muonion melojien kehittelemästä ideasta on kuitenkin syntynyt jo vakavasti otettava hanke.
 Tarkoituksena on rakentaa Jerisjoen Suukoskeen laitteisto, jolla pystyisi tekemään kosken yläosaan ison aallon.
 Koskessa pystyisi surffaamaan lainelaudalla ja koskikajakilla sekä tietenkin myös bodyboardilla, SUP-laudalla ja millä tahansa välineellä, jolla voi ratsastaa aallolla. Kyseessä olisi tiettävästi Pohjois-Euroopan ensimmäinen luonnonvesissä oleva keinotekoinen surffauspaikka.
 Jerisjoki näyttää pikkulirulta, kun puhutaan surffauksesta. Selvityksen mukaan paikka kuitenkin sopii sekä virtauksen että pudotuskorkeuden suhteen erinomaisesti surffiaallolle. Vesa Vaarama / Yle
 Surffauksesta tulee maallikolle ensimmäisenä mieleen Havaijin aurinkorannat ja valtameren aalloilla viilettävät lainelautailijat.
 Kontrasti Jerisjokeen on iso. Muonion surffiaallosta on kuitenkin tehty jo perusteellinen selvitys ja sen mukaan hankkeella on vahva pohja.
 – Meillä oli selvityshanke ja sen tuloksen kävi ilmi, että surffiaalto sopisi tähän paikkaan oikein hyvin. Tässä on tarpeeksi korkeuseroa ja virtaamaa niin, että surffausta voisi harrastaa ehkä koko sulavesikauden, sanoo hankkeen puuhamies  Teemu Myllynen  Muonion melojista.
 – Sitten jos vesi käy oikein vähiin, tähän saataisiin kuitenkin aikaiseksi stoppari, jossa voisi harrastaa freestylemelontaa.
 Surffiaalto on suunniteltu Jerisjoen Suukoskeen  heti koskenniskan alapuolelle.  Vesa Vaarama / Yle
 Toteutus olisi yksinkertainen
 Surffiaalto tulisi kylän yhden pääkadun, Puthaanrannantien sillan kohdalla olevaan koskeen. Paikan on tutkinut ja hyväksi todennut kanadalainen yhtiö, joka on suunnitellut surffiaaltolaitteistoja eri puolille maailmaa.
 – Suunnittelijana meillä on Surf Anywhere Kanadasta. Yhtiö tekee näitä työkseen ympäri maailmaa ja se on tehnyt surffiaaltoja vastaavanlaisiin olosuhteisiin kuin meilläkin, paikkoihin joissa järvet ja joet on jäässä talvisaikaan, Teemu Myllynen sanoo.
 – Muutoin kaikki toimijat ja rakentajat ovat suunnitelman mukaan paikallisia.
 Aalto saataisiin aikaan siten, että joen pohjaan rakennetaan pari levyä, joiden kulmaa voisi säätää virtauksen ja sen mukaan kuinka ison aallon haluaa. Säätö olisi mekaaninen.
 Suunnitelmakuva näyttää sekä surffiaallon että ympäröivän puistoalueen rakenteet.
 Laitteisto ei vaikuttaisi veden pinnan tasoon sen paremmin kosken yläpuolelle kuin koskessakaan. Kun aaltoa ei tarvita, levyt voidaan laskea kokonaan pohjaan niin, että vesi virtaa vapaasti
 Idea syntyi Muonionjoen tulvakuohuissa
 Loppujen lopuksi ei ole lainkaan sattumaa, että Suomen ensimmäistä ulkosurffiaaltoa suunnitellaan juuri Muoniossa. Kunnassa on ollut aktiivisia melojia jo monessa sukupolvessa. Koskikajakit ja surffilaudat ovat Muonion melojille tuttuja välineitä.
 Surffausta melojat ovat päässeet harrastamaan paitsi lomareissuilla, myös Muonionjoen keväisissä kuohuissa.
 – Muonionjoella pystyy surffaamaan noin kaksi viikkoa, kevättulvien aikaan. Siinä tuli mieleen, että jos sitä pystyisi harrastamaan koko kesäkauden tässä keskellä kylää, niin olisihan se mahtavaa, Teemu Myllynen sanoo.
 Kosken aalloissa voi iloitella lainelaudalla ja koskikajakilla.  Kuvassa Muonion melojat Muoniojoen kevättulvassa 2018. Antti Pietikäinen
 Muonion surffiaalto voisi kiinnostaa väkeä kauempanakin. Lainelautailu eli surffaus on suosittu harrastus isojen vesien äärellä. Ja sen julkisuusarvo on kasvussa, sillä laji on ensimmäistä kertaa kilpailulajina olympialaisissa Tokiossa ensi kesänä.
 – Laji on nosteessa, nyt olisi juuri oikea hetki tarttua siihen kiinni. Lainelautailu on yllättävän suosittu laji maailmalla ja yllättävän suosittu Suomessakin, sanoo Teemu Myllynen Muonion melojista.
 Kuntakin on valmis hankkeen tukemiseen
 Koko surffiaaltohankkeen kustannusarvio on 190 000 euroa. Siihen olisi ehkä mahdollista saada EU-rahaa Leader-rahoituksen kautta.
 Hankkeen esiselvitykseen saatiin Leader-rahaa 65 prosenttia kustannuksista. Jos taso on sama seuraavallakin ohjelmakaudella, rakentamiseen tarvittaisiin kunnan rahoitusta 66 000 euroa. Kolmelle vuodelle jaettuna investointi olisi vain 22 000 euroa.
 Hankkeen rahoitusta on käsitelty jo kunnanhallituksessa. Rahoitus on kiinni vain siitä, että hankkeeseen halutaan ulkopuolista tukea.
 – Me on etsitty erilaisia rahoitusinstrumentteja miten hanketta voitaisiin lähteä viemään eteenpäin. On kunnankin voimavara, että meiltä löytyy tuommoisia innovatiivisia ihmisiä, jotka jaksaa puskea näitä asioita eteenpäin ja sitä tietenkin pyritään tukemaan parhaamme mukaan, Muonion kunnan elinkeinokoordinaattori Kaisa Kylä-Kaila sanoo.
 Havainnekuvasta selviää surffiaallon mittasuhteet
 Surffiaalto ja sitä ympäröivä puistoalue on Muonion master plan -keskustaajaman kehittämishankkeessa. Surffauspaikka voisi olla vetovoimainen kohde Kilpisjärventiellä kulkevan turistiliikenteen houkuttelemiseksi kylälle.
 – Me on keskustaajaman kehittämishankkeessa nimenomaan mietitty mikä voisi olla pysäyttävä tekijä tässä keskustassa. Joku erikoinen asia, minkä takia ohi ajavat ihmiset voisivat kääntyä tänne keskustan suuntaan. Sitä kautta surffiaallolla voisi ehkä olla vaikutuksia aluetaloudellisessakin merkityksessä, Kylä-Kaila sanoo.
 Lue myös:
 Surffiaalto kuivui kasaan Joensuussa – "Tämmöistä tämä uuden luominen on, aina ei onnistu"
 Keskustele surffauksesta kello 22 saakka.

Kevättulvan aikaan Muonionjoella surffataan, siitä syntyi idea keinotekoisesta aallosta – katso video


Summary: Tulvavaroituksia annettiin tänään myös Firenzeen ja Pisaan.

Kuuluisa Pyhän Markuksen tori jouduttiin sulkemaan tänään uudestaan Venetsiassa tuhoisien tulvien vuoksi.
 Vedenpinta nousi tänään kaupungissa puoleentoista metriin eli yli vaarallisen rajan.
 Tulvavedet ovat nousseet vaarallisen korkealle Venetsiassa jo kolme kertaa tämän viikon aikana. Kyseessä onkin pahin tulvaviikko kaupungissa, missä vedenkorkeutta on mitattu tarkasti vuodesta 1872 lähtien.
 Venetsialaiset syyttävät korruptoituneita poliitikkoja siitä, että kaupungin suojaksi suunniteltu tulvajärjestelmä ei vieläkään ole toiminnassa. Projekti noin 80 tulvaportin rakentamiseksi aloitettiin jo vuonna 2003. Järjestelmän piti valmistua vuonna 2014.
 Monet turistit ovat päättäneet perua matkansa Venetsiaan tulvauutisten takia. Hotelleissa varauksia on peruttu myös joulukuussa, yrittäjät kertovat.
 Rankkasateet ovat koetelleet myös muita osia Italiasta, ja tänään tulvista annettiin varoitus muun muassa Firenzeen ja Pisaan.

Pyhän Markuksen tori suljettiin uudelleen veden valtaamassa Venetsiassa


Summary: Helsingissä tänä viikonloppuna järjestetyn GameXpo-pelitapahtuman teemoihin on kuulunut nettipeleissä tapahtuva kiusaaminen ja huono käytös.

Peleissä kiusaaminen ja huono käytös liittyvät usein kilpailutilanteeseen. Jonkun pinna palaa ja siitä se alkaa.
 – Netissä ja peleissä kiusaaminen on harmittavan helppoa, koska siellä ollaan usein nimimerkkien takana. Kun et toimi omalla nimelläsi tai persoonallasi, negatiiviseen huuteluun on helpompi lähteä mukaan.
 – Kun pelit ovat todella kilpailullisia ja erät ja ratkaisut tiukkoja, voi turhautuminen tilanteisiin ja häviöön aiheuttaa reaktioita, jotka saattavat purkautua negatiivisena kommunikaationa, HAVU Gamingin toimitusjohtaja  Lasse Salminen  toteaa.
 HAVU Gamingin toimitusjohtajan Lasse Salmisen mukaan kiusaaminen ja trollaaminen sotketaan joskus toisiinsa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Pelimaailmaan kuuluvat oleellisena osana myös meemit ja trollaaminen. Salmisen mukaan kiusaamisen ja trollaamisen rajaa on toisinaan vaikeaa vetää ja se on yksilökohtaista.
 – Pelikiusaaminen on ongelma, mutta joskus sitä saatetaan ilmiönä liioitella ja kiusaamisen ja trollaamisen käsitteet sotketaan toisiinsa.
 Tuukka Suurnäkki ei ole kokenut omakohtaista pelikiusaamista.  Jussi Mankkinen / Yle
 – Kiusaaja voi sanoa, ettei sinusta pidä kukaan, Morris Ikäheimo kertoo.  Jussi Mankkinen / Yle
 GameXpossa vieraileva  Tuukka Suurnäkki  ei ole itse joutunut kiusaamisen kohteeksi, mutta on kyllä huomannut ja kuullut, että sitä pelimaailmassa esiintyy.
 – Kiusaajien käyttämät sanat ja termit ovat toisinaan sen verran painokelvottomia, ettei niitä voi tässä yhteydessä kertoa. Miedoimmasta päästä ovat kommentit joissa todetaan, että olet huono pelaaja ja että sinun kannattaisi lopettaa pelaaminen kokonaan.
 – Ei tällainen ole hyväksyttävää, se pilaa pelaamisen koko idean. Hyvin monelle pelaaminen on juuri se paikka, jossa saa toteuttaa itseään rauhassa, Suurnäkki sanoo.
 Lähinnä  Minecraftia  ja  Fortnitea  pelaava  Morris Ikäheimo  ei ole kokenut kiusaamista eikä myöskään tunne ketään, jota olisi pelaamisen tiimoilta kiusattu.
 – Tiedän, että kiusaamiseen voi kuulua esimerkiksi toisen haukkumista tai toisen tavaroiden viemistä. Voidaan esimerkiksi sanoa, että sinusta ei pidä kukaan.
 Pelaamista GameXpossa.  Jussi Mankkinen / Yle
 GameXpon yleisöä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Naisia saatetaan pelimaailmassa vähätellä
 Videopelaaminen on edelleen miesvaltainen ala, jossa etenkin räiskintäpelejä pelaavat naiset kokevat toisinaan vähättelyä. Tällaista on todistanut  PUBGia  eli  PlayerUnknown's Battlegroundsia  pelaava  Laine Bruce.
 – Hirveän negatiivista kiusaamista en ole henkilökohtaisesti kokenut, mutta naispelaajien aliarvioimista on kyllä tullut vastaan. Yhdeksänkymmentä prosenttia pelaajista on miehiä, joten piikittelyä joutuu toisinaan kuuntelemaan. Sanotaan, että sä olet nainen, sä et osaa ampua.
 Brucen mukaan pelimaailmassa on ongelmallista muun muassa se, ettei pelikavereita osata aina kannustaa.
 – Jos et pärjää jossakin pelissä, sinua ei rohkaista kokeilemaan uudelleen, vaan painetaan negatiiviseen sävyyn entistä alemmas.
 Laine Brucen mukaan naispelaajia saatetaan yhä aliarvioida miesvaltaisessa pelimaailmassa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Huonoa ilmapiiriä ympärilleen jakavien toxic-pelaajien toimintaan Bruce on kehittänyt omat selviytymiskeinonsa.
 – Yleensä reagoin niin, että tämähän on vain peliä, koska saatan joskus itsekin suutahtaa. Ehkä sanon, etten välttämättä halua pelata kanssasi, jos asenteesi on tuollainen. En myöskään halua katsoa striimejä, joissa ilmapiiri on huono. Itse en tahdo toimia pelimaailmassa negatiivisella asenteella.
 Peleissä tapahtuvaan kiusaamiseen ja huonoon käyttäytymiseen on jo puututtu peliyhtiöiden taholta. Kiusaamisesta on esimerkiksi mahdollista raportoida.
 – Pelien kehittäjät voisivat tuoda lisää henkilökuntaa seuraamaan ja käymään läpi raportteja, joita pelaajat tekevät häiriökäyttäytymisestä. Meillä on myös mahdollisuus näyttää tuleville nuorille kilpapelaajille, millaista käytöksen tulisi olla ja kuinka empaattisuutta voisi tuoda lisää mukaan pelaamiseen, HAVU Gamingin Lasse Salminen summaa.

Anonymiteetti ja kilpaileminen ovat huonoa pelikäyttäytymistä  vahvistavia tekijöitä: "Sanotaan, että olet surkea pelaaja ja sinun pitäisi lopettaa kokonaan"


Summary: Prinssi halusi selittää seksuaalirikossyytökset parhain päin ja päätyi selittämään, ettei hän pysty hikisiin tansseihin.

Britannian prinssi  Andrew'n  esiintyminen BBC:n Newsnight-ohjelmassa ei todennäköisesti mennyt prinssin toiveiden mukaan. Ohjelmaa kommentoineet viestintäasiantuntijat pitävät prinssin esiintymistä pr-katastrofina.
 Prinssin ympärille kehkeytyi kohu sen jälkeen, kun  Virginia Roberts , nykyään  Virginia Giuffre , alkoi syyttää tätä ja yhdysvaltalaismiljonääri  Jeffrey Epsteinia  seksuaalirikoksista. Oikeudenkäyntiä odottanut Epstein tappoi itsensä vankeudessa elokuussa.
 Prinssi kommentoi ohjelmassa ensimmäistä kertaa julkisesti Giuffren väitteitä, joiden mukaan nainen pakotettiin harrastamaan seksiä prinssin kanssa kolme kertaa Lontoossa, New Yorkissa sekä Epsteinin omistamalla yksityisellä saarella Karibialla 2000-luvun vaihteessa. Kun väitetyt teot alkoivat, nainen oli vasta 17-vuotias ja prinssi Andrew noin nelikymppinen.
 Virginia Roberts Giuffre kuvassa keskellä 27. elokuuta New Yorkissa.  Alba Vigaray / AOP
 Kuningashuone on toistuvasti kiistänyt syytökset. Ohjelmassa Andrew sanoi, ettei muista lainkaan naisen tapaamista ja puolustautui kummallisina pidetyin väittämin. Hän muun muassa kertoi, ettei Giuffren kuvailema "hikinen tanssi" lontoolaisessa yökerhossa ole voinut tapahtua, koska Falklandin sodassa taistelun vuoksi hän menetti kykynsä hikoilla.
 "Kuin mies juoksuhiekassa"
 PR-konsultti  Mark Borkowski  kuvaili Andrew'n olleen haastattelussa kuin mies juoksuhiekassa. Borkowski sanoi, ettei ole koskaan nähnyt mitään näin tuhoisaa. Samoin prinsessa  Dianan  rakastetuksi väitettyä  James Hewittiä  edustanut juristi  Mark Stephens  kutsui haastattelua katastrofaaliseksi virheeksi.
 Guardian arvosteli prinssiä siitä, ettei tämä vaikuttanut ymmärtävän asian vakavuutta, vaan naureskeli ja hymyili haastattelussa useaan otteeseen. Prinssi ei myöskään osoittanut mitään katumusta tai huolta Epsteinin uhreista.
 – Ei yhtäkään katumuksen sanaa, luki suurin kirjaimin Mail on Sundayn etusivulla.
 Giuffre on sanonut miljonääri-Epsteinin käyttäneen häntä hyväksi vuosien ajan ja jakaneen häntä myös eteenpäin varakkaille ystävilleen. Ensimmäistä kertaa Giuffre syytti prinssi Andrew'ta hyväksikäytöstä vuonna 2015, ja hän on sittemmin nostanut asian esille useissa televisiohaastatteluissa.
 Hikoilemattomuusväitteen lisäksi prinssi sanoi olleensa kotona lastensa kanssa eräänä väitettynä hyväksikäyttöyönä. Valokuva, jossa prinssin käsivarsi on Giuffren ympärillä ja jossa myös Esptein näkyy, on Andrew´n mukaan "valokuva, joka on otettu valokuvasta, joka on otettu valokuvasta", eli hän vihjaili sen olevan epäaito.
 Prinssiltä myös tivattiin hänen vierailustaan Epsteinin kotiin Manhattanille. Vierailu tapahtui sen jälkeen kun Epstein oli vapautunut vankilasta, jossa hän suoritti tuomiota alaikäisiin kohdistuneista seksuaalirikoksista. Vierailusta on videokuvaa, jossa prinssi heiluttaa naiselle hyvästiksi talon etuovella. Lisäksi silminnäkijä on kertonut nähneensä Andrew´n saavan jalkahierontaa nuorelta venäläisnaiselta.
 Prinssi toistuvasti sanoi, ettei ollut Espteinin kanssa läheinen, vaan miljonäärin koti oli vain "kätevä paikka yöpymiselle". Hän sanoi ohjelmassa kyläilleensä Epsteinin luona - useiden päivien ajan - päättääkseen ystävyyden kasvotusten ja "kunniallisesti", mutta ymmärtäneensä jälkikäteen toimineensa väärin.
 Lue myös:
 Prinssi Andrew katuu ystävyyttään seksuaalirikoksista tuomitun Epsteinin kanssa: "Sopimatonta kuninkaallisen perheen jäsenelle"
 Guardian: Opinion: What is the excuse for Prince Andrew's misogynistic nonsense served in a gilded chamber?
 CNN: Prince Andrew sparks near-universal condemnation with TV interview

Britannian prinssi Andrew yritti pelastaa nahkansa tv-haastattelulla, mutta lopputulos oli katastrofi