Summary: Kuntaa johtaa puoluejohtaja Åkessonin avovaimo Louise Erixon. Hän uskoo, että puolue nousee jonain päivänä hallitukseen.

Louise Erixon  oli 16-vuotias, kun hän liittyi ruotsidemokraatteihin. Hän ei tuolloin vielä tiennyt, että 14 vuotta myöhemmin hän tulisi nousemaan politiikan julkkikseksi koko Ruotsissa. Tai että hän johtaisi omaa kuntaa Etelä-Ruotsissa.
 Erixon itse on kotoisin Sandvikenista Etelä-Norrlannista, mutta rakkaus vei hänet etelään. Kohde ei ollut kuka tahansa vaan puolueen puheenjohtaja  Jimmie Åkesson .
 Åkessonin johdolla ruotsidemokraattien suosio takoo parhaillaan ennätyksiä.
 Ruotsidemokraattien suosio kasvaa Etelä-Ruotsista käsin. Kuvassa Sölvesborg Itämeren rannalla Blekingen maakunnassa. Berislav Jurišić / Yle
 Useimmissa mielipidemittauksissa  se on selvästi toiseksi suosituin puolue , mutta Aftonbladet-lehden kahdessa perättäisessä historiallisessa mittauksessa se jopa  syrjäytti sosialidemokraatit ykköspaikalta .
 Ruotsin televisio SVT julkaisi maanantaina 16. joulukuuta mittauksen, jossa selvitettiin kansalaisten luottamusta puoluejohtajiin. Ensimmäistä kertaa  Jimmie Åkesson otti paalupaikan .
 Tähän vuoteen asti ruotsidemokraatit on huolittu neuvottelupöytien ääreen vasta paikallistasolla, koska Ruotsin parlamentissa eli valtiopäivillä muut puolueet ovat pitäneet ruotsidemokraatteja eristyksissä.
 Kunnallispolitiikassa ruotsidemokraatit ovat kuitenkin päässeet vallan kahvaan useilla paikkakunnilla Etelä-Ruotsissa.
 Sölvesborgia pidetään ruotsidemokraattien Ruotsina minikoossa
 Louise Erixonin johtamasta, vajaan 20 000 asukkaan Sölvesborgista on tullut eräänlainen näyteikkuna siihen maailmaan, millainen Ruotsi ehkä olisi ruotsidemokraattien johtamana.
 Kunnan uuden johdon linjaukset liputuskäytännöistä, taidehankinnoista ja maahanmuutosta ovat tehneet Louise Erixonista tunnetun koko Ruotsissa. Harvaa kunnallispoliitikkoa imitoidaan puoluejohtajien ja ministerien joukossa Ruotsin radion SR:n suositussa  Public Service -satiirissa .
 Louise Erixon harmittelee sitä, että kunnan panostukset varhaiskasvatukseen, elinkeinoelämään ja asukkaiden turvallisuuteen ovat jääneet pride-liputuksesta ja kunnan taidehankintalinjauksesta nousseen huomion jalkoihin. Berislav Jurišić / Yle
 Ruotsidemokraatit, maltillinen kokoomus, kristillisdemokraatit ja paikallinen SoL-puolue muodostavat Sölvesborgissa valtaa pitävän ryhmittymän. Nämä puolueet ovat Louise Erixonin johdolla koonneet 220-kohtaisen ohjelman, jonka mukaan kuntaa johdetaan.
 – Haluamme korostaa turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä palkkaamalla järjestyksenvalvojia, tuomalla huumetestit kouluun ja hankkimalla kuntaan huumekoiria, Erixon sanoo.
 Koko Ruotsissa kansalaisten tunteita on tänä vuonna eniten kuumentanut rikollisjengien väkivalta. Malmön kaupunki aivan Ruotsin eteläkärjessä Skoonessa on joutunut symbolisoimaan näitä ampumisia ja räjähdeiskuja. Malmö on Sölvesborgin lähin suurkaupunki.
 – Sölvesborgin kunta tekee kaikkensa, jotta meidän kehityksemme ei menisi samaan suuntaan kuin monilla muilla paikkakunnilla. Niihin on syntynyt ongelma-alueita, voimakasta eriytymistä ja ongelmia maahanmuuttajien kotouttamisessa.
 Louise Erixon johtaa ruotsidemokraatteja edustavien lautakuntien puheenjohtajien palaveria. Berislav Jurišić / Yle
 Kun Sölvesborgin keskustassa kyselee paikallisilta asukkailta, miksi ruotsidemokraatit menestyvät niin hyvin paikkakunnalla, kaikki tuntuvat osoittavan samaan suuntaan: Ruotsidemokraatit on alusta asti pitänyt tiukkaa maahanmuuttolinjaa. Muut puolueet ovat kääntyneet tiukennusten suuntaan vasta vuoden 2015–2016 suuren turvapaikanhakijajoukon muutettua Ruotsiin.
 Louise Erixon kutsuu Ruotsin nykyisen hallituksen ja sen tukipuoluiden maahanmuuttolinjaa "vastuuttomaksi". Hallituksessa istuvat sosialidemokraatit ja ympäristöpuolue. Hallituksen politiikkaa tukevat muodollisessa yhteistyössä keskustapuolue ja liberaalit. Vasemmistopuolue on hallituksen linjan takana sille sopivien vaihtoehtojen puutteessa.
 Sölvesborgin kunta suunnittelee testaavansa oikeudessa, onko sen asutettava Ruotsin maahanmuuttoviraston kuntaan osoittamat kiintiöpakolaiset ja oleskeluluvan saaneet turvapaikanhakijat. Berislav Jurišić / Yle
 Ruotsin maahanmuuttovirastolla on oikeus velvoittaa kunnat asuttamaan kiintiöpakolaisia ja oleskeluluvan saaneita turvapaikanhakijoita kuntien koon mukaisessa suhteessa.
 Sölvesborg suunnittelee vievänsä oikeuden punnittavaksi sen, voiko kunta kieltäytyä ottamasta näitä tulijoita. Erixon vetoaa siihen, että Ruotsin laki takaa myös kunnallisen itsemääräämisoikeuden.
 Entä jos osa kunnista ottaisi vastaan Maahanmuuttoviraston nimeämiä maahanmuuttajia ja osa ei – eikö se olisi epäreilua?
 – Kuntalaiset ovat äänestäneet meidät valtaan toteuttamaan tätä politiikkaa, Erixon vastaa.
 Kuntalaiset liehuttavat sateenkaarilippuja
 Sölvesborg on päässyt maailmankartalle monien kansainvälisten medioiden välityksellä. Muun muassa New York Times on käynyt haastattelemassa kunnan poliittista johtoa.
 Eniten valtakunnallista ja kansainvälistä huomiota on herättänyt Sölvesborgin linjaus, jonka mukaan kunnan kiinteistöissä liputetaan "perinteisellä tavalla".
 Sölvesborgin liputuslinja on herättänyt huomiota ulkomaita myöten. Berislav Jurišić / Yle
 Ruotsalaismediassa tämä tulkittiin siten, että  Sölvesborgin johto haluaa kieltää  seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen sateenkaarilipun.
 Louise Erixonia tämä kohu kaihertaa, koska liputuskäytännöstä päätti hänen mukaansa jo edellinen, sosialidemokraattivetoinen johto. Liputussääntöjä ei Erixonin mukaan edellisen johdon aikana kuitenkaan noudatettu.
 – Julkisten instituutioiden kuten virastojen, kuntien, valtiopäivien tai korkeimman oikeuden pitäisi olla neutraaleja suhteessa mielipidevaikuttamiseen. Vaikka se olisi useimmille positiivista mutta monille myös negatiivista.
 Monet Sölvesborgin asukkaat ovat sittemmin päättäneet näyttää, mitä mieltä asiasta ovat.
 Sölvesborgin kaupunkikuvassa näkyy poikkeuksellisen paljon sateenkaarilippuja, koska paikalliset asukkaat osoittavat niillä mieltään. Berislav Jurišić / Yle
 Sölvesborgin kaduilla näkee näin pride-kauden ulkopuolella enemmän sateenkaarilippuja kuin missään muualla. Usea paikallinen asukas sanoo, että sölvesborgilaiset protestoivat liputuskieltoa vastaan. Erixon näkee tilanteen eri tavalla:
 – Mielestäni kuntalaisten liputus on hyvä asia. Ihmiset lähtevät kaduille ja toreille tai käyttävät asuntojaan mielipiteensä ilmaisuun. Se on ihan perustavaa laatua oleva oikeus demokratiassa. Nyt näyttäisi myös siltä, että saamme tänne Sölvesborgiin ensi vuonna myös jonkinlaisen pride-juhlan tai -kulkueen.
 "Taiteen tulisi yhdistää eikä erottaa"
 Toinen huomiota herättänyt linjaus Sölvesborgin uudessa poliittisessa ohjelmassa koskee taidetta. Kunnan poliittinen johto esittää, että verorahoilla hankittaisiin taidetta, jossa tuotaisiin esiin omaa kotiseutua ja sen historiaa. Julkisilla varoilla hankitun taiteen ei pitäisi Erixonin mukaan kuohuttaa ihmisiä eikä aiheuttaa kielteisiä tunteita.
 Ruotsin kulttuuriväen tämä linjaus on saanut pois tolaltaan. Erixon puolustautuu sillä, että ruotsidemokraatit haluavat taiteen yhdistävän eikä erottavan kansalaisia.
 Ruotsin kulttuuriväki suivaantui Sölvesborgin taidehankintoja koskevasta linjasta. Kuvassa Sölvesborgin torilla seisova Ask ja Embla -veistos, joka esittää pohjoismaisen mytologian ensimmäistä miestä ja naista. Berislav Jurišić / Yle
 – Tarkoituksemme ei ole arvostella yksittäisiä taideteoksia eikä puuttua yksittäisiin taidehankintoihin. Tämä on ohjelmaamme kirjaamamme poliittisen tahdon ilmaus.
 Louise Erixon harmittelee sitä, että media kerta toisensa jälkeen raportoi liputusasiasta ja taidelinjauksesta. Kertomatta jää, miten ruotsidemokraattien johdolla estettiin mammuttimaisen esikoulun syntyminen ja tilalle suunniteltiin pienet varhaiskasvatusyksiköt. Tai miten paikallisia yrittäjiä kannustetaan luomaan omaan kuntaan työpaikkoja ja tuomaan verokruunuja paikkakunnalle.
 – Varsinkin ruotsalaisella valtakunnallisella medialla on tapana ylitulkita ja ymmärtää karkeastikin väärin tekemisiämme. Media saa siitä lisää klikkejä, mutta yhteiskunnan polarisaatio lisääntyy. Tämä on kuin kuiskausleikkiä. Yksi kirjoittaa meistä virheellisesti ja kuiskausleikissä virhe siirtyy mediasta toiseen. Lopulta yhteys todellisuuteen katoaa kokonaan, Erixon sanoo.
 Ruotsidemokraattien eristäminen murtuu
 Muiden puolueiden torjunta ja median kriittisyys ruotsidemokraatteja kohtaan juontavat juurensa puolueen menneisyyteen. Ruotsidemokraatit perustettiin vuonna 1988. Tuolloin puolueen riveissä oli mukana tunnettuja uusnatseja.
 1990-luvun puolivälistä lähtien ääriaineksia on puhdistettu pois puolueesta. Ruotsidemokraattien vuonna 2005 valittu puheenjohtaja Jimmie Åkesson jatkoi tuota puhdistustyötä. Ensimmäisenä vaihtoon meni puolueen sinikeltainen soihtulogo, joka viittasi suoraan äärioikeistolaiseen ideologiaan. Tilalle tuli sinivuokko.
 Ruotsidemokraattien nykyinen puoluetunnus on sinivuokko. Berislav Jurišić / Yle
 Kurssinmuutoksesta huolimatta ruotsidemokraattien kannatus oli vaatimatonta aina 2010-luvun alkuun saakka. Sen jälkeen kasvu onkin ollut niin huimaa, että puolue itse nimittää itseään "Ruotsin nopeimmin kasvavaksi kansanliikkeeksi".
 Kun ruotsidemokraatit ensimmäisen kerran vuonna 2010 ylitti valtiopäivien äänikynnyksen, kannatusta ropisi 5,7 prosentin verran. Edellisissä vaaleissa vuonna 2018 ruotsidemokraatit nousi jo toistamiseen Ruotsin  kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi  17,5 prosentin äänisaaliilla.
 Ruotsidemokraattien yhdeksää ensimmäistä vuotta valtiopäivillä on leimannut se, että muut seitsemän parlamenttipuoluetta ovat  eristäneet sen täysin . Ruotsidemokraattien kanssa ei haluttu käydä keskusteluja eikä varsinkaan neuvotteluja, koska sen maahanmuuttovastaista linjaa on pidetty muukalaisvihamielisenä.
 Mutta eristämispolitiikka ei siis johtanut ruotsidemokraattien suosion taittumiseen vaan pikemminkin päinvastoin. Nyt muut puolueet ovat alkaneet muuttaa suhtautumistaan.
 Oppositiossa istuvien kristillisdemokraattien puheenjohtaja  Ebba Busch Thor  kohautti kesällä  avaamalla oven raolleen  ruotsidemokraateille. Joulukuun alussa maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja  Ulf Kristersson  avasi tuon oven sepposen selälleen  neuvottelemalla Jimmie Åkessonin kanssa  maahanmuutosta, jengirikollisuudesta ja energiakysymyksistä.
 "Nyt meidän täytyy päästä eroon katkeruudesta"
 Eilen tiistaina edellä mainitut kaksi puoluetta ja hallituksen tukipuolueena toimiva liberaalit  päättivät lähteä tukemaan ruotsidemokraattien ehdotusta  länsiruotsalaisen Ringhalsin ydinvoimalan kahden reaktorin toiminnan jatkamisesta vastoin Ruotsin hallituksen linjaa.
 Vuosia jatkunut ruotsidemokraattien eristäminen murenee pala palalta.
 Louise Erixon uskoo, että ruotsidemokraatit nähdään tulevaisuudessa Ruotsin hallituksessa. Berislav Jurišić / Yle
 Mitä tästä syntyneestä tilanteesta ajattelee Louise Erixon?
 – Olen aina ollut optimistinen sen suhteen, että joskus tämä tilanne kääntyy. Nyt meidän täytyy päästä eroon eristämisen aiheuttamasta katkeruudesta. Tähän asti olemme muovanneet politiikkaamme oppositioasemasta. Nyt meidän tulee näyttää, että voimme myös johtaa Ruotsia tällä politiikalla.
 Ruotsalaiset toimittajat jo kyselevät Jimmie Åkessonilta, onko puolueella haluja hallitukseen tai hänellä itsellään kenties pyrkyä pääministeriksi. Louise Erixon uskoo, että ruotsidemokraattien ministerit jonain päivänä istuvat Rosenbadissa eli Ruotsin valtioneuvoston linnassa.
 – Tulevaisuus näyttää, milloin se tapahtuu. Ehkä jo seuraavien vaalien jälkeen.

Ruotsidemokraattien kannatus ennätystasolla – Puolueen johtama Sölvesborg on noussut otsikoihin sateenkaarilipun aiheuttaman kohun takia


Summary: Pelastuslaitos ei ehtinyt ajoissa paikalle, kun autoa korjannut mies oli jäänyt puristuksiin tunkin petettyä alta autotallissa.

Ruokolahdella noin 60-vuotias mies on kuollut jäätyään puristuksiin.
 Mies oli tiistai-iltana korjannut autoa erillisessä autotallissa. Hän oli korjannut autoa altapäin, kun autoa kannatellut tunkki petti.
 Pelastuslaito sai hälytyksen hieman ennen iltakymmentä Ruokolahden keskustan tuntumaan.
 Pelastuslaitoksen saapuessa autotalliin tunkki oli saatu siirrettyä pois, mutta mies oli ehtinyt menehtyä.
 Poliisi selvittää onnettomuutta.

Ruokolahdella tunkki petti auton alta – mies kuoli


Summary: Erilaiset alennuskampanjat ja lähestyvä joulu voivat houkutella ostamaan lisää velaksi.

Suomalaisten lainoista suurin osa on asuntolainoja, mutta yhä useammalla on myös vakuudettomia kulutusluottoja, osamaksuja ja luottokorttivelkaa. Velkaa on voinut kertyä lisää, esimerkiksi marraskuun lopun Black Friday -alennuskampanjoiden aikana ja sitä voi kertyä myös luotolla tehtyjen jouluhankintojen myötä.
 Kysyimme asiantuntijalta, mitä voit tehdä, jos itse havahdut siihen, että velkaa on kertynyt liikaa ja olet huolestunut tilanteestasi.
 Takuusäätiön kehittämispäällikkö  Minna Markkanen  kehottaa tässä tilanteessa pohtimaan omaa kuluttamistaan.
 – Velkakierre olisi hyvä saada poikki mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jolloin tilanteesta selviää vähemmin vaurioin. Pysähdy miettimään omaa tilannettasi. Jos jatkuvasti ostat erilaisilla luottovaihtoehdoilla, on suuri riski ajautua talous- ja velkaongelmiin.
 Tee maksusuunnitelma
 Omia velkojaan voi alkaa käydä läpi kartoittamalla kokonaistilanteen.
 Ensin voi listata, mitä kaikkia luottoja on ja paljonko niiden kuukausieristä tulee yhteensä maksettavaa. Jos tuntuu, että ei selviä tästä velkasummasta, on seuraavaksi aika tehdä maksusuunnitelma.
 Apua maksusuunnitelman tekoon voi hakea ammattilaisilta, kuten oikeusaputoimistojen talous- ja velkaneuvojilta sekä Takuusäätiön puhelinneuvonnasta tai nimettömänä chatissa. Heidän kanssaan voi laatia kokonaisvaltaisen suunnitelman, miten lähtee maksamaan velkojaan.
 Takuusäätiön Minna Markkasen mukaan tärkeintä on, ettei hätäänny. Paniikki- ja hätäratkaisut eivät yleensä ole kestäviä.
 – Maksuhäiriökään ei tule viikon sisään, joten on aikaa rauhoittua, vaikka karhukirjeitä alkaisi tullakin. Jos ei halua kääntyä ammattiauttajien puoleen, kannattaa puhua velkaantumisestaan ainakin läheistensä kanssa.
 Takuusäätiön Minna Markkanen kehottaa hakemaan apua velkaongelmiin ajoissa. Takuusäätiöllä on puhelinneuvonnan lisäksi chatti, jossa voi nimettömänä kysyä ammattilaisilta neuvoja. Varsinkin nuorilla chatti on madaltanut kynnystä ottaa yhteyttä.  Jari Kovalainen / Yle
 Älä panikoidu velkojien karhukirjeistä
 Minna Markkasen mukaan velkaantuneen kaikkein pahin virhe on se, ettei tee mitään eli lamaantuu ja on passiivinen.
 – Toinen virhe on se, että alkaa ottamaan uutta lainaa maksaakseen vanhojen lainojen kuukausieriä, jolloin velkakierre koko ajan vain syvenee. Velkasumma ei sinällään lyhene, vaan tulee uutta velkaa, ja ne vanhat velat jäävät olemaan, kun niitä lyhentää vain minimilyhennyksillä, Markkanen kuvaa
 – Jos velat alkavat erääntyä ja tulee maksuhuomautuksia, joissa uhataan jo maksuhäiriömerkinnällä ja perinnällä, voi ymmärrettävästi tulla paniikki. Välttääkseen seurauksia rupeaa sitten ottamaan uutta lainaa.
 Älä lankea pikalainan pienen kuukausierän houkutukseen. Jos pystyt maksamaan isompia eriä, ainakin osa veloista tulee maksettua nopeammin pois.    Henrietta Hassinen / Yle
 Yhdistä pienet lainat yhdeksi isoksi
 Joskus uuden lainan ottaminen voi kuitenkin olla järkevää.
 Ensin kannattaa kysyä omasta pankista, saisiko sieltä yhden kohtuuehtoisen yhdistelylainan, jolla voisi maksaa vakuudettomat luotot pois.
 – Pyrkimys tässä on, että olisi asuntolaina ja maksimissaan yksi tai kaksi vakuudetonta luottoa tai luottokorttia, eli niitä lainoja olisi kappalemääräisesti mahdollisimman vähän, Minna Markkanen kertoo.
 Markkinoilla on myös tarjolla paljon vakuudettomia velkajärjestelylainoja.
 – Niissä on sitten aina se riski, että jotain jää ulkopuolelle. Jos on ylivelkaantunut tai on riski ylivelkaantua, niin on äärimmäisen tärkeää, että kaikki velat tulevat otetuksi huomioon, ja tehdään kokonaisuudelle realistinen maksusuunnitelma, Markkanen suosittelee.
 Jos velkasumma on korkeintaan 34 000 euroa, Takuusäätiön järjestelylaina on vakuudettomille lainoille käyttökelpoinen vaihtoehto. Asuntolainaa se ei kata, mutta vakuudettomat velat yhdistellään, jotta maksettavaksi jää yksi kohtuuhintainen kuukausierä.
 – Silloin voidaan myös yhdessä miettiä, mitä riskejä uuden lainan ottamiseen sisältyy, ja ettei se vain johda pahempaan velkakierteeseen, Markkanen huomauttaa.
 Maksa nopeammin pois pienimmät kulutusluotot
 Missä järjestyksessä lainoja kannattaa lyhentää? Ensimmäiseksi kannattaa maksaa niiden velkojen lyhennyserät, joiden hoitamatta jättäminen haittaisi jokapäiväistä elämää.
 Ensisijainen on asuntolaina, jonka vakuutena on oma koti. Tiukassa tilanteessa sillekin voi hakea lyhennysvapaata.
 – Jos sitten pitää lykätä joidenkin velkojen maksamista, niin kyllä ne sitten ovat vakuudettomia kulutusluottoja. Jokaisessa lainassa menee kuitenkin oma perintäprosessi, eli mitään ei voi kovin pitkään jättää maksamatta, koska sitten uhkaa perintä ja maksuhäiriöt, Markkanen muistuttaa.
 – Yksi ratkaisu on, että pyrkii maksamaan pienempiä ja kaikkein korkeakorkoisimpia pikalainoja vähän nopeammin pois, ja siirtyy sitten maksamaan isompia.
 Kun luottoja on vähemmän, ne ovat helpommin hallinnassa.
 Ole realisti, kun neuvottelet lainojen ehtoja uusiksi
 Jos veloista on yksi selkeästi muita isompi, sille voi yrittää neuvotella maksuvapaata. Sinä aikana voi maksaa pois pienempiä lainoja.
 Aina kannattaa soittaa yksittäisille velkojille ja kysyä, voisiko saada lisää aikaa maksamiseen tai ehkä maksaa luoton useammassa erässä.
 Takuusäätiön Markkasen mukaan velkaongelmat ovat nykyään niin yleisiä, että velkojat - alkuperäinen velkoja tai perintätoimisto - suhtautuvat pyyntöihin yleensä melko joustavasti, jos maksuohjelma on realistinen.
 – Kannattaa kuitenkin olla velkojalle ja itselleen alusta alkaen rehellinen. Jos kerran tekee maksusuunnitelman, eikä sitä pystykään noudattamaan, menettää velkojan luottamuksen, ja sen jälkeen on hyvin vaikea saada uudestaan neuvoteltua ehtoja, Markkanen varoittaa.

Näin lyhennät velkojasi hallitusti – asiantuntijan neuvot kasaantuneiden velkojen pois maksamiseen


Summary: Yhdysvaltain mustien keskitalven juhlan nimi tulee afrikkalaisen swahilin kielen sanoista "matunda ya kwanza", "ensimmäiset hedelmät".

Kun meillä vielä vietetään tapaninpäivää, Yhdysvaltain yksipäiväinen joulu on ohi. Juhlat kuitenkin jatkuvat: tapanina alkaa kwanzaan juhlinta, joka päättyy vasta uutenavuonna.
 Yhdysvaltain mustien kwanzaa ei syntynyt uskonnolliseksi juhlaksi vaan muistutukseksi siitä, että mustilla on oma rikas historiansa ja kulttuuriperintönsä, vaikka ne olivat tallaantuneet orjuuden ja rotuerottelun jalkoihin.
 Kwanzaata on vietetty vuodesta 1966 alkaen. Kalifornian yliopiston UCLA:n tuolloinen opiskelija, Kalifornian osavaltioyliopiston nykyinen professori  Maulana Karenga  oli saanut idean edellisenä kesänä, kun Los Angelesissa mellakoitiin ihmisoikeuksien puolesta.
 Hän halusi juhlan sekä huomioivan mustien kamppailun asemansa parantamiseksi että muistuttavan vanhoista afrikkalaisista sadonkorjuun ja yhteisen hyvän juhlista.
 Alkujaan Karenga pyrki korvaamaan kwanzaalla joulun, jota hän piti valkoisten juhlana. Myöhemmin hän pehmensi kantaansa.
 Kun kwanzaa joitakin vuosia sitten täytti 50 vuotta,  Karenga kiitti lausunnossaan  ihmisiä, jotka ensimmäisinä ottivat kwanzaan ajatuksen omakseen. He tekivät kwanzaasta kansallisen ja kansainvälisen juhlan, joka tarjoaa mustille identiteetin, päämäärän ja suunnan, Karenga sanoi.
 Seitsemän päivää, seitsemän kynttilää
 Onko kwanzaa edelleen merkittävä juhla? Siihen on vaikea saada yksiselitteistä vastausta.
 Siitä kuitenkin ollaan jokseenkin yhtä mieltä, että suosion huippu oli 1990-luvulla. Juhlaan valmistautuminen näkyi tavaratalojen hyllyillä jopa siinä määrin, että jotkut huolestuivat kwanzaan kaupallistumisesta.
 Valtaosa Yhdysvaltain mustista on kristittyjä ja viettää joulua muiden kristittyjen tavoin. Kwanzaan viettäjiä – joulun sijaan tai lisäksi – on tämän vuosituhannen kyselyissä ollut viidestä miljoonasta runsaaseen 12 miljoonaan.
 Kullakin kwanzaan seitsemästä päivästä on oma teemansa: yhtenäisyys, oma ja yhteisön oikeus päättää asioistaan itse, vastuu muista, yhteisön yritysten tukeminen, tavoitteellisuus, luovuus ja usko siihen, että parempi maailma on mahdollinen.
 Kwanzaan näkyvin symboli on seitsenhaarainen kynttilänjalka kinara, joka kuvaa toisaalta maissintähkää, toisaalta perhettä. Kunakin kwanzaan päivänä sytytetään yksi kynttilä, joiden värit muistuttavat Afrikasta: kolme on punaista, kolme vihreää ja yksi musta.
 Juhlapäivistä lapsille hauskin on epäilemättä viimeinen, sillä silloin annetaan lahjoja. Toisaalta kwanzaa on myös edemenneiden sukupolvien ja kuolleiden perheenjäsenten muistojuhla.
 Kwanzaata vietetään yhä yliopistoissa
 Duken yliopiston professori  Mark Anthony Neal  näkee kwanzaan suosion hiipuneen siksi, että ajat ovat nyt toiset. Nykypolvella on paljon enemmän mahdollisuuksia saada tietoa mustien historiasta ja perinnöstä kuin vielä joitakin vuosikymmeniä sitten, hän sanoo.
 – Kwanzaa syntyi mustien vapaustaistelun aikana. Mustilla oli suuri tarve ilmaista ylpeyttä yhteisöstään. Silloin ei ollut yliopisto-opetusta mustien erityiskysymyksistä. Eikä internetiä, Neal sanoo  NPR-radiokanavan  haastattelussa.
 Kwanzaata vietetään edelleen monissa yliopistoissa. Neil kertoo, että hänen opiskeluaikanaan juhlalla oli erityinen merkitys, koska mustia opiskelijoita oli koko collegessa vain muutama prosentti.
 Kwanzaa oli hänelle ja monelle muulle ainoa tapa saada yhteys kulttuuriperintöönsä, kertoo Neil, joka nykyisessä työssään on keskittynyt Yhdysvaltain afrikkalaisväestön tutkimukseen.
 Vaikka hän näkee kwanzaan yhä viettämisen arvoisena yhteisöjuhlana, hän ei usko, että vuoden 1966 intensiteettiin on enää palaamista.
 Juttu on osa Ylen Uutis- ja ajankohtaistoiminnan tiedeuutisten joulukalenteria. Julkaisemme päivittäin tiedeuutisen, joka liittyy tähän vuodenaikaan – suoraan tai ainakin mutkan kautta. Viimeinen luukku aukeaa jouluaattona.
 Aiemmat luukut:
 17.  Joulun henki näkyy vipinänä jouluihmisten aivokuvissa
 16.  Brittien savupiipuista laskeutui myös jotakin kamalampaa kuin joulupukki
 15.  Mikä saa jouluvalot säilytyksessä solmuun?
 14.  Tanskan kuuluisat joulukuuset kärsivät paljaista olkapäistä
 13. Yhdysvaltain joulupadat ovat kattiloita, ja nyt niiden kyljessä on älysiru
 12. Silmiesi väri saattaa vaikuttaa kaamosmasennukseen
 11.  Puistokävely saa somen käyttäjät yhtä hyvälle tuulelle kuin joulu
 10.  Kolme ihmistä on viettänyt joulun Kuun kupeessa
 9.  Piparkakkuhan on suorastaan terveystuote
 8.  Musiikin professorin tekemästä täydellisestä joululaulusta ei kumma kyllä tullut hittiä
 7. Vaikka Maa oli suuri lumipallo, merissä sinnitteli alkeellista elämää
 6.  Yli kolmasosa aikuisista toivoo, että voisi yhä uskoa joulupukkiin
 5.  Onko Betlehemin tähdelle tieteellinen selitys?
 4.  Yhdysvaltain joulu täyttää 480 vuotta
 3.  Kaikki lumihiutaleet eivät olekaan erilaisia
 2.  Mitä yhteistä on joulukuusella ja dinosauruksella?
 1.  Ystävän joululahjan paketoinnissa ei kannata olla turhan tarkka, neuvoo tutkimus

Joulun jälkeen alkaa kwanzaa


Summary: Presidentti Xi Jinping osallistui laivastotukikohdassa pidettyyn juhlaseremoniaan.

Kiinan ensimmäinen itse rakennettu lentotukialus otettiin tiistaina käyttöön Hainanin saaren eteläkärjessä sijaitsevassa laivastotukikohdassa.
 Shandong-niminen alus on toinen koskaan käyttöön otettu kiinalainen lentotukialus. Ensimmäinen oli vuonna 2012 vesille laskettu Liaoning, jonka runkona toimi Ukrainasta vuonna 1998 ostettu vanha neuvostoalus.
 Kiinan valtiollisen median mukaan Shandongin juhlaseremoniaan osallistui noin 5 000 laivaston edustajaa. Lähellä Sanyan rantakaupunkia sijaitsevassa laivastotukikohdassa pidettyyn seremoniaan osallistui myös presidentti  Xi Jinping , jonka nähtiin uutiskuvissa nousevan alukseen ja tarkistavan komentokannen.
 Laivastotukikohta sijaitsee Etelä-Kiinan merellä, jossa Kiina on on osallisena lukuisiin aluekiistoihin.
 Presidentti Xi Jinping tapasi aluksen henkilökuntaa Sanyan satamassa 17. joulukuuta. Xinhua / AOP
 Lue lisää:
 Kiina otti käyttöön ensimmäisen lentotukialuksensa

Kiina otti käyttöön ensimmäisen itse rakentamansa lentotukialuksen


Summary: Materiaalin kahmiminen ei ole tuonut onnea. Maailma tarvitsee kipeästi kestävän talouden suunnannäyttäjää, kirjoittaa Joona-Hermanni Mäkinen.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Yhdysvalloista kopioitu  Black Friday rikkoi  juuri täkäläisiä myyntiennätyksiä. Uuden shoppailupäivän vakiintuminen kalenteriin on järjenvastaista. Vuosi vuodelta  ilmastokriisi pahenee ,  maaperä köyhtyy , merien tila heikkenee , ja  lajien kuoleminen  sukupuuttoon kiihtyy. Jos kaikki ihmiset kuluttaisivat kuin suomalaiset,  tarvittaisiin lähes neljä maapalloa .
 Vielä muutama vuosikymmen sitten päiviteltiin uusrikkaiden urheiluautoja turhaksi kerskailuksi. Nykyisin statuksen pönkittäminen ostoksilla on arkipäiväistä.
 Aiemmin säästettiin, nykyään ostetaan velaksi.  Pikamuoti , suuremmat  televisiot  ja  kaukomatkailu  ovat monelle lähes pakkomielle. Ympäristöhaitoista  podetaan huonoa omatuntoa , mutta addiktiosta on vaikea päästä eroon.
 Materiaalin kahmiminen ei ole tuonut onnea.
 Kotitalouksien velkaantumisaste  on parissa vuosikymmenessä tuplaantunut. Korkean koron  kulutusluotot lisääntyvät  kovaa tahtia.
 Materiaalin kahmiminen ei ole tuonut onnea.  Hyvinvointimittarit alkoivat laahat a Suomessa samoihin aikoihin, kun kulutuskulttuuri yleistyi.
 Miksi kulutus sitten kasvaa?  Yhdysvaltalainen sosiologi  Juliet Schor   nimittää kiihtyvää ostamisen ja velanoton kierrettä  kulutuksen kilpajuoksuksi. Kun tv-sarjoissa, Youtube-kanavilla ja naapurissa hankitaan uusia asioita, on yritettävä pysyä mukana. Moni vanhempi joutuu pohtimaan, jääkö lapsi ilman kavereita, jos hänellä ei ole uutta älypuhelinta.
 Materiaalien  kulutuksemme on maailman kärkeä  ja luonnon monimuotoisuus kärsii. Jo  joka yhdeksäs eliölaji  on Suomessa uhanalainen. Kaivos- ja metsäteollisuus lukeutuvat suurimpiin syyllisiin.
 Turve ja kivihiili on ajettava alas sähköntuotannossa.
 Suomessa käytetään materiaa  noin 34 tonnia vuodessa henkilöä kohden  eli  seitsemäntoista kertaa enemmän kuin pienituloisissa maissa . Lukema sisältää kaiken ruoasta ja puutavarasta metalleihin ja muoveihin.  Asiantuntijoiden mukaan  Suomessa tulisi pyrkiä kahdeksan tonnin paikkeille eli alle neljäsosaan nykyisestä.
 Tutkijoiden mukaan  tavoite on kova, mutta saavutettavissa . Turve ja kivihiili on ajettava alas sähköntuotannossa,  joukkoliikenteeseen on ohjattava vahvoja investointeja  ja  ruokailutottumuksia on uudistettava  ja. Vanhaa rakennuskantaa on  korjattava energiatehokkaammaksi.
 Painopiste tulee siirtää krääsästä hyvinvointiin . Investoinnit koulutukseen, terveydenhuoltoon ja vanhustenhoitoon ovat paikallaan.
 Kertakäyttökulttuurista voidaan siirtyä  kohti kiertotaloutta  säätämällä parempia lakeja. Laitevalmistajat on velvoitettava siihen, että tuotteet voi korjata edullisesti vielä vuosien jälkeen. Kuluttajansuojaa vahvistamalla ja takuuaikoja pidentämällä kodinkoneet saadaan jälleen kestämään vuosikymmeniä.
 Ympäristönsuojelussa on syytä ottaa oppia keuhkojen suojelusta.  Tupakoinnin vastaisessa työssä on ymmärretty , että pelkkä yksilöiden syyllistäminen ei auta, kun riippuvuuden taustalla on vuosikymmenten ajan rakentunut kulttuuri. Muutos ei tapahdu hetkessä, mutta ihmisten ja ympäristön hyvinvointia voi lisätä valistuksella, haittaveroilla ja rajoituksilla.
 Julkisista tiloista mainokset voi kieltää kokonaan ja korvata ne taiteella.
 Mainonta on valistuksen vastakohta. Sillä pidettiin vuosikymmeniä yllä tupakointikulttuuria ja nyt kaupallinen viestintä huolehtii myrkyllisen kulutuskulttuurin jatkumosta. Julkisista tiloista mainokset voi kieltää kokonaan ja korvata ne taiteella. Viisas yhteiskunta käyttäisi yli  miljardin euron mainosraha t luonnon monimuotoisuuden suojeluun.
 Maailma tarvitsee kipeästi kestävän talouden suunnannäyttäjää . Suomessa on asetettava vuosittain laskeva katto materiaalin käytölle. Muiden maiden vapaamatkustus voidaan ehkäistä sitovalla kansainvälisellä sopimuksella.
 Vastuullinen kuluttaja ei ympäristökriisejä ratkaise. Hyväntekeväisyyskin on vain laastari.
 Suomalaisen yhteiskunnan  menestystarina on huomattu kansainvälisesti . Hyvinvointivaltio takaa kansalaisilleen turvaa ja vapautta, mutta  vaurastuminen on perustunut luonnon riistoon .  Ekologinen jälleenrakennus  on saatava käyntiin pian, ja kaikkia kynnelle kykeneviä tarvitaan.
 Kulutustottumuksissa on paljon parannettavaa ja rahalahjoitus luontojärjestölle on avuksi. Mutta on tärkeää muistaa, että vastuullinen kuluttaja ei ympäristökriisejä ratkaise. Hyväntekeväisyyskin on vain laastari.
 Poliitikkoja, yritysjohtajia ja ammattiyhdistysliikettä on painostettava sitoviin lupauksiin.
 Planeettamme kantokyvyn rajat on ylitetty aikoja sitten. Nyt on aika toimia.
 Joona-Hermanni Mäkinen
 Kirjoittaja on Parecon Finlandin varapuheenjohtaja, tietokirjailija sekä luokan- ja historianopettaja. Hän on kirjoittanut mm. The New York Timesiin ja Jacobin Magazineen.
 Aiheesta voi keskustella 18.12. klo 16.00 asti.

Joona-Hermanni Mäkisen kolumni: Kulutusjuhlillemme on asetettava rajat


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Yle kysyi opettajilta koulun uudistusten näkymisestä heidän arjessaan
 Opettajien  vastaukset kiertyivät neljän teeman ympärille . Opettajat halusivat puhua avoimista oppimisympäristöistä, yhteisopettajuudesta, digitalisaatiosta ja uusista opetusmetodeista sekä erityisoppilaiden normiluokkiin sulauttamisen onnistumisesta.
 Tytär jäi ilman lääkkeitä ja nuori mies unohtui saunaan – asukkaiden kokemukset paljastavat, miksi Validia joutui tehovalvontaan
 Asukkaat joutuvat odottamaan apua pitkään, ja hoitajilla on kiire. Niko Mannonen / Yle
 Suomen suurimman vammaisasumisen järjestäjän pitkään jatkuneet  ongelmat paisuivat niin suuriksi , että nyt niitä ratkotaan viranomaisvoimin. Jutussamme ääneen pääsevät Validian entiset ja nykyiset asukkaat, henkilökunta ja omaiset. Heidän viestinsä on selvä. Asukkaat joutuvat odottamaan apua yksiköissä pitkään, hoitajilla on jatkuvasti kiire ja hoidossa tapahtuu laiminlyöntejä.
 Ulkoministeri Haaviston luottamus puntarissa
 Ulkoministeri Pekka Haavisto (vihr.) ja pääministeri Sanna Marin (SDP) eduskunnan täysistunnossa eilen. Heikki Saukkomaa / Lehtikuva
 Eduskunta äänestää al-Holin leirin suomalaisiin liittyvästä välikysymyksestä kello 10 alkavassa täysistunnossa. Keskustelu koko opposition yhteisestä välikysymyksestä käytiin tiistaina. Ulkoministeri  Pekka Haavisto  (vihr.) puolusti hallituksen linjaa al-Holin suomalaisten auttamisessa, mutta oppositiota tämä ei vakuuttanut. Suurimmat oppositiopuolueet perussuomalaiset ja kokoomus esittivät epäluottamuslauseta ulkoministeri Haavistolle. Välikysymysäänestyksen jälkeen eduskunta jatkaa budjetin käsittelyä.
 TikTok viihdyttää, mutta jakaako se tietoa Kiinan valtiolle?
 Viime vuonna Tiktok ladattiin puhelimiin useammin kuin suosittu kuvapalvelu Instagram. Wachirawit Iemlerkchai / AOP
 Supersuosion saavuttanut kiinalainen Tiktok-sovellus  huolestuttaa valtiollisella tasolla . Huolen voi tiivistää kahteen asiaan: jakaako sovellus käyttäjätietoja Kiinan viranomaisten käyttöön ja leviääkö Tiktok-videoilla Kiinaa johtavan kommunistisen puolueen maailmankatsomus? Tiktok väittää olevansa riippumaton Kiinan johdosta, mutta poisti "vahingossa" Kiinaa kritisoineen videon.
 Luvassa lunta ja myrskyisiä tuulia
 Yle
 Myrskyisät tuulet  riepottelevat tänään maan etelä ja keskiosia . Lunta voi tulla Hämeenlinna–Lappeenranta-linjan pohjoispuolella jopa yli 20 senttiä. Ajokeli muuttuu jopa erittäin huonoksi. Etelään leviää hyvin lauhaa ilmaa, ja sateet tulevat vetenä. Pohjoisessa pakkanen hieman kiristyy. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Mitä mieltä opettajat ovat koulun uudistuksista, Validian asukkaat kertovat piinastaan, talvimyräkkä saapuu Suomeen


Summary: Opettajien vastauksista nousivat teemoihin muun muassa oppimisympäristö ja digitalisaatio, hyvässä ja pahassa.

Koulun opetussuunnitelman toteutus ja koulutilaratkaisut ovat herättäneet syksyn mittaan kiivasta keskustelua.
 Hiljattain Yle kertoi, että  kansanedustajista kolme neljästä olisi valmis lisäämään erityisluokkien  määrää eli kääntämään pyörää taaksepäin. Muutama päivä sitten Pisa-tuloksia analysoivassa jutussa puolestaan todettiiin, että vanhempien taustan ja oppilaan koulussa menestymisen välillä on selvä yhteys. Vaikuttaa siltä, että  peruskoulun kyky tasata kotitaustasta johtuvia eroja on murenemassa.
 Jo aiemmin olemme kertoneet, että  uusien opetustilojen ja metodien vuoksi yhä useampi opilas saa nykyään häiriökäyttäytymisen diagnoosin.
 Nyt kysyimme koulun arjessa avainasemassa olevilta alakoulujen opettajilta, millä tavoin he kokevat koulun uudistukset työssään. Saimme runsaat 50 vastausta.
 Opettajien avoimista vastauksista nousi esille neljä selkeästi erilaista teemaa. Näitä ovat avoimiin oppimisympäristöihin, yhteisopettajuuteen, digitalisaatioon ja uusiin opetusmetodeihin sekä inkluusioon suhtautuminen (inkluusio tarkoittaa erityistä tukea tarvitsevien oppilaiden luokkien sulauttamista yleisopetuksen luokkiin).
 Selvä enemmistö vastanneista suhtautui kriittisesti uudistusten tuomiin muutoksiin, mutta mahtuu joukkoon myös niihin innokkaasti suhtautuviakin.
 Avoimia oppimisympäristöjä , joissa tiloja toisistaan erottavat verhot tai lasiseinät, opettajat kritisoivat useimmissa vastauksissa muun muassa niiden näkö- ja ääniärsykkeiden sekä levottomuuden vuoksi. Moni opettaja piti parhaina joustavasti muunneltavia tiloja.
 Ajatukset  yhteisopettajuudesta  jakoivat opettajia. Osa koki yhteisopettajuuden kuormittavana ja lasten kannalta haitallisena, kun syvää suhdetta opettajan ja lapsen välille oli hankalaa luoda. Osa taas katsoi, että tiimityö mahdollistaa erityisosaamisen hyödyntämistä ja että työn suunnittelu yhdessä on mieluista.
 Digitalisaatiota ja muita uusia opetusmetodeja  kritisoitiin muun muassa siksi, että opetussuunnitelma (ops) luo kuvaa trendikkäästä koulumaailmasta, mutta todellisuus on kouluissa toisenlainen. Digitalisaatiota puolestaan kiiteltiin muun muassa oppilaita kiinnostavan pelillisyyden mahdollistajana. Ylös- tai alaspäin eriyttämisen koettiin myös digitalisaation myötä olevan helpompaa (eriyttäminen tarkoittaa, että oppilaille annetaan erilaisia tehtäviä suoritustasonsa mukaan).
 Koulut ovat viime vuosina liikkuneet suuntaan, jossa erityistä tukea tarvitsevat lapset opiskelevat  inkluusioperiaatteen  mukaan yhä useammin yhdessä kaikkien muiden kanssa yleisopetuksen luokissa. Lähes kaikissa opettajien vastauksissa, joissa inkluusiota käsiteltiin, todettiin, että kaunis ajatus ei toteudu, koska tarpeeksi rahaa sen toteuttamiseksi ei ole. Pahimmillaan inkluusion katsottiin johtaneen lisääntyneeseen kouluväkivallan pelkoon.
 Voiko uutta opetussuunnitelmaa sitten syyttää kaikista koulun vaikeuksista? Osa Ylelle vastanneista opettajista piti nyt muutaman vuoden elettyä opetussuunnitelmaa monien vaikeiksi koettujen tilanteiden taustasyynä. Osan mielestä taas uudella opsilla ei ole mitään tekemistä ongelmien kanssa.
 Jotta erilaisista koulutilanteista saataisiin syvempi kuva, Yle haastatteli neljää opettajaa tarkemmin erikseen.
 "Viikkotavoitteisessa opetuksessa oppilaat motivoituvat ja sitoutuvat hyvin"
 Helsinkiläisen Sakarinmäen peruskoulun luokanopettaja  Kai Bruun  kertoo noudattaneensa omassa opetuksessaan viikkotavoitteista opetustapaa.
 Hän on käyttänyt kyseistä tapaa opettaessaan neljäs–kuudesluokkalaisia vajaan parinkymmenen lapsen ryhmässä.
 Opettaja Kai Bruun kannustaa alakoulun oppilaita lukemaan Aku Ankkaa sen sisältämän monipuolisen kielen vuoksi. Tiina Jutila / Yle
 Viikkotavoitteisessa mallissa viikko jakautuu kolmeen osaan. Maanantaina ja tarpeen vaatiessa myös tiistaina käydään läpi viikon tavoitteet.
 – Opetan asioita esimerkkien avulla ja erilaisissa opetustuokioissa. Tähän käytän kuitenkin hieman vähemmän aikaa kuin “perinteisessä” opettajajohtoisessa opetuksessa. Esimerkiksi matematiikassa opetan tällöin uudet keskeiset asiat, Bruun kuvailee.
 Kulloisenkin viikon tavoite lähtee joka maanantai myös koteihin verkkopohjaisen koulun tiedotuskanavan Wilman kautta.
 – Kotiväen on tiedettävä, mitä ollaan tekemässä. Malli on avattava huoltajille perusteellisesti myös esimerkiksi vanhempainillassa, jotta ei jää epäselväksi, miten opetusta toteutetaan, Bruun painottaa.
 Syventävän opetuksen aika on keskellä viikkoa.
 – Tällöin vapautuu aikaa istua niiden viereen, jotka tarvitsevat enemmän apua ja samalla on mahdollista antaa tilaa niille, jotka haluavat ja pystyvät etenemään nopeammin ja itsenäisemmin.
 Perjantaina on vuorossa opitun kertaus.
 – Silloin katsotaan yhdessä päästiinkö tavoitteisiin, mitä opittiin ja mitä ei opittu.
 Bruun kertoo yhdistelevänsä eri oppiaineita opetuksessaan silloin, kun se on tarkoituksenmukaista. Opetusvälineissä Bruun luottaa perinteisiin oppikirjoihin digitaalisten apuvälineiden ohella, joita voidaan käyttää esimerkiksi videomateriaalia kuvattaessa ja koostettaessa.
 – Oppilaat voivat tehdä vaikkapa videoanimaation Rooman valtakunnan noususta ja tuhosta, jossa yhdistyy historian, suomen kielen, digioppimisen ja visuaalisen ilmaisun oppisisältöjä. Pääosin työskentely on kuitenkin melko perinteistä.
 Bruun sanoo, että hänen opetusmallissaan suuremman avun tarvitsijat on viikon mittaan helppo havaita, koska opettaja kiertelee ryhmissä seuraamassa tarkasti oppilaiden tekemisiä.
 Bruun lisää toteuttaneensa myös osittain avoimen oppimisympäristön mallia, jossa työskentely-ympäristö ei ole pelkkä perinteinen luokkahuone, vaikka itse koulu onkin käytäväkoulu ilman "avokonttoritilaa". Hän on tuonut tilaan monipuolisia kalusteita ja luokan ovi on aina auki, jotta oppilas voi etsiä itselleen mieluisan työpisteen myös muualta kuin luokasta.
 On mieletön ajatus, että löytäisimme parillekymmenelle oppilaalle samaan aikaan, samassa paikassa, samoilla metodeilla toimivan järjestelyn.  Kai Bruun, luokanopettaja
 Bruun näkee, että hänen viikkomallinsa etu on oppilaan motivoinnissa.
 – Kun oppilas saa itse suunnitella omaa työskentelyään ja päättää viikon aikana tekemisistään, hän on innostuneempi ja motivoituneempi. Työskentely on siis paljon muutakin kuin pulpetissa opettajan kuuntelemista – enemmänkin itse toimijana olemista ja tekemistä.
 Toinen hyvä puoli on Bruunin mukaan mahdollisuus eriyttää opetusta.
 – Etevälle oppilaalle voidaan tässä mallissa tarjota lisähaasteita.
 Viisitoista vuotta opettajan ammatissa toiminut Bruun muistuttaa, että yhdessäkään opetustavassa jokaista oppilasta ei pystytä motivoimaan ja on mahdollista, että joiltakin osa tavoitteista jää saavuttamatta.
 – On mieletön ajatus, että löytäisimme parillekymmenelle oppilaalle samaan aikaan, samassa paikassa, samoilla metodeilla toimivan järjestelyn. Osalla oppilaista on minunkin ryhmissäni ollut käynnistymisvaikeuksia, mutta positiivisella ohjauksella systeemi on saatu toimivaksi ja oppilaat sitoutetuiksi.
 – Kaikki toiminta on kuitenkin opettajan suunnittelemaa, eikä oppilaita heitetä niin sanotusti yksin syvään päähän, Bruun kertoo.
 Rovaniemeläisopettaja teki aikamatkan taaksepäin
 Napapiirillä Karkalovaaran koulussa opettava  Riku Mäenpää   sai tarpeekseen uuden opetussuunnitelman eli opsin soveltamisyrityksistä luokassa, jossa on paljon tukea tarvitsevia oppilaita. Hän kyllästyi luokkansa levottomuuteen ja päätti tehdä opetuksessa täyskäännöksen taaksepäin.
 – Käytösongelmat olivat niin suuria, että ne tekivät opettamisesta ja oppimisesta lähes mahdotonta. Tilanne oli kaikkien kannalta epäreilu, Mäenpää kertoo.
 Riku Mäenpää opettaa oman luokkansa ohella teknistä työtä. Eeva Kuivas / Yle
 Mäenpään luokassa neljäsosa oppilaista tarvitsee tehostettua tukea oppimiseen.
 – Kun tukea tarvitsevat oppilaat eivät saa sitä tarpeeksi, heidän käytöksensä muuttuu haastavaksi. Toisaalta taas tunnollinen ja arka oppilas ei saa tarpeeksi aikaani, koska 90 prosenttia ajastani menee 10 prosentin haasteiden kanssa.
 Mäenpää näkeekin, että koulujen ongelmat ja oppilaiden oireilu johtuvat suurelta osin väärin toteutetusta inkluusiosta eli tukea tarvitsevien oppilaiden sulauttamisesta tavallisiin luokkiin ilman riittäviä voimavaroja. Itse inkluusioajatusta Mäenpää pitää kuitenkin oppilaiden tasa-arvon kannalta hyvänä.
 – Käytännössä inkluusio toteutetaan useimmiten niin, että kaikki oppilaat pannaan opiskelemaan yhteen ryhmään, ja riittävää tukea ei sitä tarvitseville oppilaille ole saatavilla kroonisen rahapulan takia.
 Kun Mäenpää teki paluun menneen maailman opetustapoihin, tilanne luokassa muuttui hänen mukaansa hirvittävästä siedettäväksi.
 – Tällä hetkellä opetukseni on hyvin opettajajohtoista ja nykykatsomuksen mukaan vanhanaikaista. Projektioppiminen tai muut itseohjautuvuutta vaativat opetusmetodit loistavat poissaolollaan.
 – Jokainen oppilas istuu valitsemallani paikalla, paikkoja ei vaihdella ja työskentely tapahtuu pääasiassa yksin, Mäenpää kuvailee.
 Hyvästä käytöksestä palkitaan vihreällä kortilla, keltainen on varoituskortti ja punaisesta seuraa negatiivinen Wilma-merkintä.
 Mäenpään mukaan oppilaat nauttivat rauhallisesta ja turvallisesta oppimisympäristöstä.
 – Nekin, joilla on suurimpia haasteita, näyttävät hoksanneen, ettei luokassa voi tehdä muuta kuin hommia. Lapset eivät näytä kaipaavan hienoja yläkäsitteitä, vaan selkeitä rajoja ja ohjausta.
 Vanhemmilta tullut palaute on myös ollut poikkeuksetta positiivista, opettaja kertoo.
 Mäenpää kohdistaa kritiikkinsä huonosti toteutetun inkluusion ohella opettajankoulutukseen.
 – Se seuraa liian hitaasti koulumaailman muutoksia muun muassa juuri inkluusion osalta. Kouluarjen realismi ja opetussuunnitelman kirjaukset ovat kuin kaksi eri todellisuutta, hän huokaa.
 Ikävä tosiasia on, että suurimmalla osalla luokanopettajista ei ole juuri minkäänlaista koulutusta erityisoppilaiden opettamiseen.  Riku Mäenpää, luokanopettaja
 Mäenpään ajattelee, että tilanteesta seuraa helposti opettajalle tunne työnsä huonosti hoitamisesta, koska tavoitteisiin pääsemiseen ei ole minkäänlaisia edellytyksiä. Pitkittynyt negatiivinen kokemus on osaltaan vaikuttamassa opettajien alanvaihtohalukkuuteen, hän uskoo.
 Suurin osa opettajista on Mäenpään näkemyksen mukaan velvollisuudentuntoista porukkaa, joka haluaa tehdä kaikkensa lapsen kasvun tukemiseksi, mutta ammatti on alkanut muistuttaa yhä enemmän poliisin tehtävää.
 – Ikävä tosiasia on se, että suurimmalla osalla luokanopettajista ei ole juuri minkäänlaista koulutusta erityisoppilaiden opettamiseen. Silti suurin osa minunkin ajastani kuluu erityisopettajan heiniä olevien haasteiden parissa, painottaa viitisen vuotta sitten opettajaksi valmistunut Mäenpää.
 "Kannattaako yritysmaailman trendejä tuoda innokkaasti koulumaailmaan?"
 Uransa aikana neljä opetussuunnitelmauudistusta läpikäynyt Kuhmoisten yhtenäiskoulussa opettava  Marita Misukka-Kyyrö  näkee, että uusin ops hylkää pienen oppilaan kannalta oleellisimman: turvallisuuden tunteen.
 Pitkän uran tehnyt Marita Misukka-Kyyrö luonnehtii viimeisintä ops-uudistusta idealistikseksi kokeiluksi, verraten sitä 60-luvun USA:ssa oppilaan vapauksia korostaneeseen summerhilliläiseen kokeiluun. Petri Aaltonen / Yle
 – Pakonomainen ulospäinsuuntautuneisuus ja vimmattu yhdessä tekeminen mahdollisimman suuressa ja levottomassa ympäristössä vaikuttaa olevan uuden opsin itseisarvo. Kaikkein hulvattomimpana asiana pidän uusien koulujen verhoilla jaettuja suurryhmätiloja, Misukka-Kyyrö sanoo.
 Hän kummasteleekin, miksi samaan aikaan, kun aikuiset tahtovat avokonttoreista kotiin etätöihin, oppilaita pakotetaan niihin.
 – Jotkut visionäärit kuvittelevat oppimista tapahtuvan hälisevässä, kaikkia aisteja raastavassa suurryhmätilassa. Ei se vain niin mene, vaikka aikuisia vilisisi joukossa kuinka paljon, Misukka-Kyyrö uskoo.
 Hänen näkemyksensä mukaan kuntien säästöt ovat suuri syy yhtenäisiin tiloihin pyrkimisessä.
 – Neliöitä säästyy, kun ei ole luokkahuoneita ja ajatellaan, että samallahan siinä seitsemänkymmentä kuuntelee kuin seitsemänkin.
 Lapselle fyysiset ja henkiset rajat ovat kokeneen alakoulun opettajan mielestä kuitenkin yhtä tärkeitä tänään kuin liki 40 vuotta sitten, jolloin hän aloitteli opettajan uraansa.
 Miksi samaan aikaan, kun aikuiset tahtovat avokonttoreista kotiin etätöihin, oppilaita pakotetaan niihin?  Marita Misukka-Kyyrö, luokanopettaja
 – On aika hurjaa, jos oma tila yritetään häivyttää ja tehdä koulutiloista steriilejä, persoonattomia halleja.
 – Miten voidaan ohittaa lapselle tärkeä, tilaa hahmottava kokemus siitä, että tuossa on minun piirustukseni ja tuossa ystäväni piirustus, tässä pidän kyniäni ja saksiani ja tuossa istuu Matti ja tuolla Liisa?
 Misukka-Kyyrö uskoo, että näistä pienistä asioista syntyy se turvallisuuden ja rajojen tunne, joka on lapselle äärettömän tärkeä.
 – Suurten tilojen ja ryhmien haittapuolena on myös se, että ärsykekuormituksesta erityisesti kärsivät ja tukea tarvitsevat oppilaat hakevat helposti huomiota häiriköinnillä ja hiljaiset puolestaan jäävät huomiotta.
 Misukka-Kyyrö korostaa myös lapsen ja opettajan välisen suhteen tärkeyttä.
 – Kysyin taannoin eräältä ekaluokkalaiselta, kuka on hänen oma opettajansa. Lapsi ei osannut vastata, vaan luetteli joukon opettajien nimiä. Mielestäni tämä on käsittämätöntä. Jos pienellä lapsella ei ole läheistä suhdetta omaan opettajaansa turvattomuus lisääntyy.
 Hän toivoo, että päättäjät muistelisivat vanhaa oppia ihmisen perustarpeista eli niin sanottua Maslow'n tarvehierarkiaa.
 – Turvallisuuden tunne on kiistämättömästi ihmisen ensisijainen perustarve. Miksi nykyinen ops viittaa sille kintaalla, Misukka-Kyyrö kysyy.
 Opettaja muistuttaa, että vaikka yritysmaailmassa trendit vaihtuvat, on kyseenalaista, miten innokkaasti niitä kannattaa koulumaailmaan omaksua.
 – Tulevaisuuden työelämästä emme tiedä varmuudella. Jos nyt näyttääkin siltä, että tiimit ovat “in”, saattaa jo seuraava vaihe olla se, että etätyöt lisääntyvät edelleen ja ihmiset ovatkin omissa kopperoissaan. Sitten tämä uusi ops onkin taas jäljessä, Misukka-Kyyrö pohtii.
 Anne Salovesi uskoo tiimiopettajuuteen ja pitää avoimessa tilassa työskentelystä
 Viitisentoista vuotta alakoulun opettajana työskennellyt ja tällä hetkellä Helsingin Jätkäsaaren koulussa opettava  Anne Salovesi  sanoo, että hänen aikanaan opettajan työ on muuttunut hurjasti.
 – Minulla ei ole enää omaa luokkahuonetta tai omaa luokallista oppilaita, vaan uudet entistä avoimemmat tilat ja opettaminen tapahtuu muutaman opettajan tiimissä.
 Jätkäsaaren elokuussa avattu koulu on suunniteltu 800 oppilaalle, mutta toistaiseksi oppilaita on vasta kolmisen sataa.
 – Sohvilla, säkkituoleilla ja värikkäillä matoilla luetaan, kuunnellaan tai joskus rauhoitutaan. Uudessa koulussa on isompia tiloja, joihin mahtuu kokoontumaan yhteen. Jokaisen aamun voi aloittaa yhdessä niin sanotussa olohuoneessa.
 – Oppilaan kannalta pidän hyvänä yhdessä tekemistä, mutta jos joku haluaa löytää rauhallisen työskentelysopen, sellaisiakin löytyy, hän kertoo.
 Tilat tukevat Saloveden mielestä monipuolista toimintaa ja liikkumista tulee koulupäivän aikana enemmän.
 – Aiemmin oli valtavasti kaikkea omaa tavaraa, nyt on helpompi vaihtaa tilasta toiseen, kun kaikki materiaali on läppäreissä, eikä kanniskella isoja monistepinoja, Salovesi vertailee.
 Koulutietänsä aloittaville lapsille on Saloveden mukaan kuitenkin tärkeätä osoittaa, miten missäkin tilassa toimitaan ja minne milloinkin mennään. Apuna käytetään kuva-avusteita.
 – Vaikka ei ole omaa opettajaa, on kuitenkin omat kiinteämmät kotiryhmät. Sitten kun ympäristö on tuttu, reviiriä laajennetaan.
 Kun erilaiset oppijat toimivat yhdessä, niin kaikki oppivat ymmärtämään toinen toisiaan paremmin.   Anne Salovesi, luokanopettaja
 Saloveden mukaan syrjäytymisen ehkäiseminen on yksi koulun päätavoitteista ja hän uskoo, että kun oppilaat mieltävät omaksi tilakseen koko koulun, se saa heidät kiinnittymään tilaan paremmin, kuin jos oma tila olisi pelkkä luokkahuone.
 Erityistä tukea tarvitsevat oppilaat eivät Jätkäsaaressa ole omassa luokassaan, vaan inkluusioperiaatteen mukaan osana suurempaa yhteisöä.
 Salovesi uskoo, että kun erilaiset oppijat toimivat yhdessä, niin kaikki oppivat ymmärtämään toinen toisiaan paremmin. Kenestäkään ei ole ihmeellista, jos vieruskaveri käyttää kuulosuojaimia tai puristelee stressipalloa.
 – Siinä tapauksessa, jos oppilas ei jaksa keskittyä pitkää aikaa suuressa ryhmässä, hän voi aloittaa itsenäisen työskentelyn syrjemmässä. Jollekin oppilaalle oma paikka voi olla hyvinkin tärkeä ja tällöin hänen kanssaan sovitaan tietty turvapaikka, Salovesi kuvailee.
 Kun ei omia luokkahuoneita ole, ei esimerkiksi luokkien seinillä enää näy ritirinnan oppilaiden taideteoksia. Omat työt löytyvät nyt useimmiten läppäreiltä.
 – Keskittymisen pulmia omaavien osalta pidän parempana sitä, etteivät luokan seinät ole täynnä kaikkea, mikä vetää huomiota puoleensa. Ja toisaalta inklusiivisuuden näkökulmasta ajateltuna, jos seinällä on 24 samankaltaista auringonkukkaa ja yksi, joka onkin aika lailla erilainen, se ei ole kenenkään etu, Salovesi pohtii.
 Tiimiopettajuudesta Salovesi kertoo nauttivansa, eikä olisi halukas palaamaan entiseen.
 – Suunnittelutyötä on enemmän, mutta toisaalta taakkaa saa jakaa. Kun opettajia on useita, yksi voi myös koota kerrallaan pienryhmän ja ottaa mahdollisesti avustajankin mukaan ja lähteä työskentelemään rauhallisempaan paikkaan niiden kanssa, jotka tarvitsevat enemmän tukea sillä hetkellä.
 Jätkäsaaressa toteutetaan ilmiöoppimisen mallia, jossa oppiaineita yhdistellään ja opetus perustuu vähemmän oppikirjoihin. Oppilas saa joka päivä valita vähintään työskentelypaikan ja usein myös eri työtapojen välillä.
 Saloveden näkemyksen mukaan oppiaineiden yhdistäminen, erilaiset projektit ja laajemmat kokonaisuudet vähentävät pirstaleisuutta ja tekevät oppimisesta ja opettamisesta mielekästä.
 – Kannustamme tutkivaan oppimiseen ja yhdessä tekemiseen. Uskon, että näillä taidoilla oppilaat pärjäävät tulevaisuudessa, vaikka maailma muuttuisi paljonkin. Opettajan ei tarvitse enää osata ja tietää kaikkea. Esimerkiksi uusia ohjelmia opetellaan käyttämään yhdessä, Salovesi sanoo.
 Suoria lainauksia opettajien vastauksista:
 Keräsimme tähän vielä otteita muiden opettajien vastauksista.
 Vastauksista välittyi erikoinen piirre: jos opettajalla oli kriittistä sanottavaa, sen kertominen omassa työyhteisössä koettiin hankalana. Kritiikin kanssa julkisuuteen tulo tuntui jutussa esiintyvää muutamaa poikkeusta lukuunottamatta mahdottomalta.
 Avointen oppimisympäristöjen herättämiä tuntemuksia:
 “Vasta vuosien jälkeen luokkia erottavat verhot korvattiin lasiseinillä. Lapset oireilevat metelistä. Opettajat ovat sairauslomalla äänen menetyksen takia ja heille on annettu mikrofoneja, koska ääni ei kuulu muuten. Melu on järjetön. Opettajat ja oppilaat luovuttavat keskittymisen suhteen. Koulun seinille ei saa laittaa mitään, koska koulu ei ole vain koulu, vaan myös iltakäyttöä varten. Kyse ei ole opsista, vaan kuntien päätöksistä rakennusten suhteen.”
 “Yhdistelmäluokassamme on 55 oppilasta ja kolme luokanopettajaa yhdessä yhteisessä tilassa, joka jakautuu tarvittaessa kahdeksi. Oppilaat istuvat luokassa pöytäryhmissä, eikä heillä ole pulpetteja vaan laatikot koulukirjoille. Jokaisella on kuitenkin pysyvä pöytäryhmä. Tila on riisuttu, jotta se muokkaantuu moneen. Opettajilla on keskellä tilaa yhteiset työpöydät ja kaikki materiaali on yhteistä. En enää ikinä haluaisi neljän seinän sisälle puhumaan luokan etuosaan yksikseni.”
 “Avoimia oppimisympäristöjä ajetaan kuin käärmettä pyssyyn henkilöstön ja vanhempien vastustuksesta huolimatta. Yksi syy on varmasti se, ettei kukaan oikeasti kysele perään, miten uudistus koetaan vaan katse siirtyy seuraavaan projektiin.”
 “Joustavat oppimisympäristöt toimivat, jos ne on mahdollista sulkea pienemmiksi osioiksi, joissa on hyvä äänieristys. Toinen ehto toimivuudelle on opettajien innovatiivinen tapa käyttää luokkatiloja monipuolisesti. Omassa koulussani tilat ovat oikein hyvin jaettavissa, ja osassa tiloista äänieristyskin toimii (paksut, siirrettävät seinät), mutta pelkkä verho ei riitä, varsinkin jos ryhmäkoko on suuri.”
 “Olemme hakeneet tiimipedagogiikasta keinoja, lisätäksemme turvallisuuden ja pysyvyyden tunnetta muutoin muuttuvassa luokassa. Oppilaat viettävät useamman kuukauden samassa 4-5 oppilaan tiimissä oppien hyödyntämään toistensa vahvuuksia ja tukemaan avun tarpeessa olevia. Tämä vaatii opettajalta vahvaa valmentavaa otetta. Kullakin tiimillä oli kotipaikka, tämä auttoi oppilaita löytämään paikkansa aamulla.”
 “Tilojen suunnitteluvaiheessa opettajia on kuultu vain näennäisesti. Opetustoimesta tai muualta ylempää on päätetty mitä tehdään ja opettajakunnan näkemys sivuutettu täysin. Esimiehen kanta on, että työpaikkaa voi vaihtaa, jos suunta ei miellytä. Meillä on jo nykyisellään oireilevia lapsia ja levottomuutta. Joku muu, kuin järki selkeästi ohjaa näitä prosesseja.”
 “Koulussamme luokkia rajaavat siis siirreltävät seinät. Tämä on ajatuksena hieno ja kiva asia siihen saakka, kun seinät saa pitää kiinni. Kun seinät ovat auki oppilaiden oppimisesta ei tule mitään ja oppilaat kertovat päivän päätteeksi, että onneksi huomenna voidaan taas opiskella rauhassa oman luokan kesken. Oppilaat huokailevat monesti tyytyväisenä siitä, miten ihanaa on kun he saavat keskittyä ja huomaan selkeän eron heidän työnsä tuloksissa verratessani tehtäviä, jotka on tehty.”
 “Minulla on tämän päivän koulusta pelkkää hyvää sanottavana. Koulumme on pieni 50:n oppilaan kyläkoulu. Avoin oppimisympäristö on meillä ympäröivä luonto. Luokat ovat edelleen perinteisiä luokkia. Digiä käytetään maltilla opetusta rikastamassa ja jokainen oppilas ehditään pienissä opetusryhmissä huomaamaan, jolloin kukaan ei putoa kelkasta.“
 “Ulkona tapahtuvaa opettamista tehdään monista syitä. Usein ulkona tapahtuva opetus on toiminnallista, joskus opetus on puolestaan kokemuksellista ja liittyy syvemmin ulkoympäristöön. Syitä opettaa ulkona voi olla niin aihe (pinta-alat, lajintuntemus jne.) kuin menetelmä (toiminnallisuus) ja toisaalta opettajan työhyvinvointi (sisäilmaongelmat), lasten liikkeen lisääminen ja luonnon tuomat terveysvaikutukset sekä luontosuhteen syveneminen.”
 “Saimme uuden ja huippumodernin koulun. Suunnitteluvaiheessa opettajilta kyseltiin toivomuksia, mutta ne haudattiin nopeasti "vanhanaikaisina". Rakennettiin jotain aivan uutta ja edistyksellistä opinahjoa. Seurasimme pohjapiirrustuksista arkkitehtien visioita ja esitimme kritiikkiä joihinkin ilmiselviin ongelmakohtiin. Seurauksena oli nuhteita muutosvastarinnasta, negatiivisesta asenteesta tai kehotuksia vaihtaa työpaikkaa.”
 “Olemme nyt opiskelleet muutaman kuukauden uudessa koulussamme. Oppilaat on jaettu soluihin, joissa on kussakin pari suljettua luokkahuonetta ja loput tilasta verhoilla eroteltuja oppimisympäristöjä. Alkuopetuksen tilanne lienee katastrofaalisin. Pikkukoululaiset tarvitsisivat ehdottomasti rauhallisen ja häiriöttömän ympäristön, oman turvallisen pesän ja oman paikan. Suuret lasiseinät ja -ikkunat hajottavat keskittymistä, jatkuva melu häiritsee ja väsyttää isot ja pienet.”
 “Solussa on puolet liikaa oppilaita. Vaikka melu pysyisikin aisoissa (opettajat ovat muuttuneet rautaisiksi käskyttäjiksi), iso lapsimäärä pienessä tilassa aiheuttaa kuhinaa ja vie voimia. Kenelläkään ei ole paikkaa tavaroilleen, vaan ne haetaan joka tunnille naulakolle jätetystä repusta. Koulupäivän jälkeen keräillään unohtuneita vihkoja, papereita, kyniä. Kouluun säilytykseen jätetyt kirja pursuilevat kaapeista tai ovat unohtuneet lattialle. Illalla Wilmassa selvitellään hukkuneita kirjoja tai muuta omaisuutta.”
 “Saimme muutama vuosi sitten uuden koulun, jonka suunnitellut arkkitehti yritti sinnikkäästi luoda "uutta" yrittämällä myydä meille opettajille avoimia oppimisympäristöjä ja luokattomia luokkia (eli alakoululaisilla ei olisi omia kotiluokkia). Emme suostuneet. Onneksi pidimme päämme. Meillä on luokat ja oppilaat saavat työskennellä niin luokassa, käytävillä kuin käytävien onkaloissakin, kukin sen mukaan, miten milloinkin on järkevää.”
 “Olen urani aikana opettanut hyvin erilaisissa oppimisympäristöissä, perinteisissä luokkahuoneissa pulpeteille ja ilman, ryhmätyöpöytiä käyttäen, lattiallakin matolla istuen. Jokaisessa tilassa on ollut omat hyvät ja huonot puolensa. Mikään tila yksinään ei sovi koko ikäluokalle, sen vuoksi tarvitsemme kouluun uudenlaisia, keskenään erilaisia oppimisympäristöjä. Kaikkein paras tila opetukselle ja oppimiselle on sellainen, joka joustaa ja on muunneltava.”
 Yhteisopettajuudesta sanottua:
 "Yhteisopettajuus on kamalaa ja kuormittavaa. Minä jaksan olla kiinnostunut ja hoitaa 25 lapsen asiat hyvin ja huolellisesti, jaksan olla heille empaattinen ja ihana opettaja, mutta en jaksa olla sitä samanaikaisesti sitä 50 - 100 lapselle. Lapsi ei saa yhteisopettajuusluokissa yhtään enempää aikuista kuin ennenkään. Äänet moninkertaistuvat, on se 50-100 tuolin tömähdystä, reppujen kaivamista, pulpettien kolahduksia. Osa opettajista on myös ääniherkkiä, eikä ollenkaan sovellu rajattomiin tiloihin."
 “Työskentelen vaativan erityisen tuen opettajana isoissa ryhmissä luokanopettajien lisänä. Isoissa ryhmissä noin joka viides oppilas oireilee. Syitä ovat muun muassa uuden opsin mukainen yhteisopettajuus, jatkuvat siirtymät paikasta toiseen ja se, ettei lapsella ole omaa paikkaa, eikä aina lähellä omaa turvallista opea. Erityistä tukea tarvitseva oppilas tarvitsee oppiakseen oman luokan ja enimmillään 10 hengen ryhmän, saman open ja samat rutiinit joka päivä sekä turvallisen tiukan struktuurin. Uudessa systeemissä oireilevat joko riehuvat tai vetäytyvät " oman päänsä sisään" (Liisa Ketomäki)
 “Olemme aloittaneet yhteisopettajuuden omasta tahdostamme ja tarpeesta. Halusimme, että oppilaat saavat oppimisvaiheensa mukaista opetusta ja opetusta eriytetään myös ylöspäin, esimerkiksi lukutaidon mukaan ja välillä myös opiskelutyylin mukaan: hiljaisuutta kaipaavat omaan paikkaan ja pulputtavat toiseen. Opetus on toiminnallista ja vertaistyöskentely on suuressa arvossa. Panostamme ryhmähenkeen ja ryhmätyöskentelyyn. Luokallamme on 16 kotikieltä."
 “Koen, että on hauskempaa puuhastella yhdessä kollegan kanssa, mutta lasten näkökulma on unohdettu. On jättiluokkia, joissa on 50-60 oppilasta ja luokalla 2-4 opettajaa. Opettajat eivät tunne lapsia kuin pintapuolisesti, ehkä nimeltä. Aitoa kiintymystä opettajien ja oppilaiden välille ei synny. Lapset sinkoilevat eri ryhmiin joka tunti. Joka tunti vaihtuu opettaja ja ryhmä, sekä tila. Häiriökäyttäytymistä esiintyy paljon. Koteja syyllistetään, lapsille haetaan lääkityksiä, mutta omaa toimintaa ei tarkastella, vaan pidetään härkäpäisesti siitä kiinni.”
 “ Yhteisopettajuutemme pyrkii olemaan vastaus inkluusion opetukselle tuomiin suuriin haasteisiin. Tiimityö mahdollistaa kaikkien erityisosaamisen hyödyntämisen. Yhdessä suunniteltu työ on helpompaa ja mieluisampaa, tiimi myös sitouttaa jäsenensä itseensä. Yhdessä kannettu kuorma on kevyempi. Onneksi olemme pääsemässä irti yksin puurtamisen traditiosta. On silkkaa mielettömyyttä, että jokaisessa yksittäisessä luokkahuoneessa, suljetun oven takana, jokainen opettaja toteuttaa samaa ohjelmaa ja painii samojen ongelmien kanssa, yrittäen yksin eriyttää opetustaan sekä alas että ylöspäin.“
 Pohdintoja opetuksen digitalisoinnista ja muista menetelmistä:
 “Digiloikka tai pitäisikö paremminkin sanoa digikompurointi ei tue lasten oppimista. Paremmat tulokset saadaan napakalla opettajajohtoisella opettamisella, jossa opettaja selittää, ohjaa ja neuvoo jokaista lasta henkilökohtaisesti ja läsnäollen.”
 "Koulun tarkoitus ei ole enää vuosiin ollut olla tietolähde, missä opettaja puhuu ja oppilas kuuntelee. Koulun tarkoitus on opetussuunnitelman mukaisesti kouluttaa lapsista ja nuorista yhteiskunnan aktiivisia kansalaisia, jotka osaavat huolehtia itsestään, ottavat toiset huomioon, ajattelevat kriittisesti, etsivät tietoa, kategorisoivat sitä itse, mutta myös toistensa kanssa – ja oppivat rakentamaan kestävää tulevaisuutta."
 “Luotiin lähes jumalolentoinen lapsi, joka hallitsee nykyajan iPadit ja tietokoneet. Lapsi osaa melkein luonnostaan olla itseohjautuva ja löytää internetistä tietoa hyvin nopeasti oppien samalla analysoimaan sitä “erehdyksien” kautta. Opetussuunnitelma on pyrkinyt luomaan trendikkään digitaalisen koulumaailman, mutta todellisuus on toisenlainen. Lapsen elämä ei aina ole hohdokasta. Opettaja-edustajana istun palavereissa lastensuojelun kutsumana, käytöshäiriöisiä jo diagnoosin saaneita on yleisen opetuksen luokissa 1-3 oppilasta. Entistä tärkeämpää koulunkäynnissä olisi lapsen turvallisuudentunteen vahvistaminen. Lapsi haluaa jutella tutun opettajansa kanssa, omistaa luokassa oman tilan, tietää päiväohjelman etukäteen, leikkiä oman luokkansa oppilaiden kanssa välitunneilla. Tätä säännönmukaisuutta lapsi odottaa koulupäivältä.”
 “Koko lukuvuoden oppikirjojen, digimateriaalien ja kaikkien oppiaineiden materiaalien hankintaan on viime vuosina kaupugissa ollut käytettävissä n. 90 euroa/alakoulun oppilas! Esim. Aapinen maksaa 34,50€. Opettajat miettivät, mitä tilataan, ja mitä kaikkea ei voida tilata. Vanhemmat eivät voi uskoa, kun näkevät kierrätetyt kirjat. Monet ostavat itse lapsilleen kirjakaupasta uuden kirjan, kun eivät kestä risoja lukukirjoja. Resurssien vähyys on ongelma.”
 “Saimme tänä syksynä käyttöömme matematiikan opiskeluun DragonBox- maailman ihanine Noomeineen. Yksi tärkeä osa oppimista on toiminnallisuus ja digimateriaalien käyttö. Kaikki koulun ensimmäisen luokan oppilaat saivat lahjoituksina tabletit matematiikan opiskeluun kaupunkimme yrittäjiltä. Voi, sitä riemun päivää, kun ensimmäisiä harjoituksia ryhdyttiin tabletilla tekemään.”
 “Monialaiset oppimiskokonaisuudet ja pelillisyys ovat tuoneet koulutyöhön uuden ulottuvuuden ja oppiainerajat ylittävät kokonaisuudet ovat mielekkäitä sekä opettajalle että lapsille.”
 “Uuden opsin myötä alaluokille tuli yhteiskuntaoppi. Kirjarahat olivat tiukalla ja tarjonta vaatimatonta, joten päätin pärjätä ilman valmista oppimateriaalia. Tulossa olivat presidentinvaalit, jonka otimme aiheeksi. Jaoimme porukan arvalla kunkin ehdokkaan mukaan. Ryhmän tehtävä oli taustoittaa ehdokas ja tutustua häneen vähän tarkemmin ja seurata ehdokkaan kampanjan etenemistä. Teimme ehdokkaille muutaman kysymyksen mittaisen sähköpostihaastattelun. Harjoittelimme samalla virallista viestinvaihtoa, asiallista kielenkäyttöä, aiheeseen liittyviä sanoja ja jämptiä aikataulua. Oppisisältöjen puolesta koko projekti vastasi laajasti opetussuunnitelman tavoitteisiin - ja vähän sen yli.”
 “Sähköisten oppimisympäristöjen avulla eriyttäminen onnistuu sekä ylös- että alaspäin. Niiden järjestelmällinen käyttö on lisännyt oppilaiden perusasioiden hallintaa sekä heikommilla että lahjakkailla oppilailla. Esimerkiksi ympäristöopissa rakennamme työkirjaa sähköiseen ympäristöön, jolloin tieto pysyy ajantasaisena. Oppilaan roolia aktiivisena oppijana harjoittelemme kerran viikossa, jolloin oppilas saa itse suunnitella opiskelurytmin. Vapaampi rytmi päivässä ei ole mielestäni heikentänyt työn tuloksia ja työrauha on jopa perinteistä tuntia parempi, kun liike on sallittua ja oman työn saa pilkkoa itselleen sopiviksi palasiksi. Työlista ja oman työn arviointi kirjataan sähköiseen ympäristöön. Olennaisessa roolissa tässäkin on oppilaan ohjaaminen työskentelytapaan.”
 "Meille uusille nuorille opettajillehan mikään ei ole muuttunut. Meidät on koulutettu uuden opetussuunnitelman mukaan. Uusi opetussuunnitelma on meille normi. Me ymmärrämme tulkita opetussuunnitelmaa niin, että asioita ei toteuteta ääripäästä toiseen vaan opetuksessa hyödynnetään kaikkia opsissa vaadittavia opetusmenetelmiä monipuolisesti."
 “Uusia opetusmetodeja ovat tuoneet kouluun iPadit ja Chromebookit. Niiden käyttämistä harkitaan aina oppiaine ja oppiminen edellä. Joskus on punnittava, onko laitteiden lainaaminen ja käyttöön ottaminen oppitunnilla sen ajan väärti: Sisään- ja uloskirjautuminen vie helposti puolet oppitunnista, jos kirjautuminen ei ole oppilaille tuttua. Netin yhteisölliset pelit yleensä innostavat oppilaita ja oppilaat oppivat huomaamattaan paljonkin. Kielten tunneilla kovassa käytössä käytössä ovat mm. Kahoot, Quizlet, Quizizz, Gimkit ja Baamboozle.”
 "Luokassa pitää olla sellainen fiilis, että kuka vaan voi tehdä töitä kenenkä vaan kanssa. Oppilaiden sekä opettajan ja oppilaiden välille kehittyy keskinäinen kunnioituksen kehä. Empatian taidot kehittyvät. Tämä kaikki yhdistettynä kehumiseen sekä pieneen läpän heittoon välkillä saa aikaan ihmeitä."
 Kokemuksia inkluusiosta:
 “Opettamista kuormittaa eniten se, että erityistä tukea ja kiinteää pienryhmää tarvitsevat oppilaat on tungettu kaikki ns. tavalliseen luokkaan haasteineen ja pulmineen. Toki koulussamme on erityisopetusta tarjolla luokkiin muutamana tuntina viikossa, mutta se ei missään tapauksessa ole riittävää. Kenenkään oikeudet oppimiseen ja hyvään opetukseen eivät näin toteudu. Kenelläkään ei tunnu olevan kokonaisvastuuta lapsesta. Luokanopettajasta on tullut erityisopettaja, toimintaterapeutti, psykologi ja elämäntaitovalmentaja myös oppilaiden vanhemmille.
 “Suuri syy siihen, että lapset saavat diagnooseja, eivätkä pärjää koulussa, on muutos joka tapahtui jo ennen uutta opetussuunnitelmaa eli kouluihin ohjattiin tavalliselle luokanopettajalle yhä enemmän oppilaita, jotka olisivat aikoinaan olleet erityisluokilla. Kouluille luvattiin uudistuksessa, että saadaan enemmän erityisopettajia ja resurssia. Näin ei kuitenkaan käynyt vaan samassa luokassa on nyt liian monenlaisia oppijoita, Harmillisen vähän jää oppitunneilla aikaa hiljaisille, hyville oppilaille, kun aika menee niille lapsille, jotka erityisesti sitä tarvitsevat.”
 “Inkluusion väitetään vähentävän eriarvoisuuden kokemusta, mutta onko kukaan kysynyt yksin normiluokassa sermin takana istuvalta pojalta, miltä tuntuu mennä aitaukseen päiväksi.”
 “Inkluusio saa todella paljon negatiivista uutisointia, vaikka vika on siinä, että se toteutetaan väärin. Erityisoppilaat sijoitetaan yleisopetuksen luokkiin, mutta tuki ei todellakaan seuraa perässä.”
 “Erityisryhmät purettiin ja oppilaat integroitiin yleisopetuksen luokkiin ilman riittävää lisätukea. Inkluusio ajatuksena on hyvä, jos sitä tuetaan riittävästi, mutta katastrofi ilman riittävää tukea. Me luokanopettajat käytämme päivät lähinnä tulipalojen sammuttamiseen.”
 “Luokallani on liki 30 oppilasta, joista 5 tehostetun ja 1 erityisen tuen oppilasta. Voin sanoa, että inkluusio ja tuki luokallani on pelkkiä kauniita sanoja paperilla. En kerta kaikkiaan pysty tällä oppilasmäärällä, resursseilla ja omilla taidoillani tarjoamaan tukea tarvitseville! Ne, jotka ovat kognitiivisesti kyvykkäitä eivätkä häiritse, tarkistavat tehtävänsä ja korjaavat vastauksiaan, mutta osa haaveilee ja on täysin kuutamolla missä mennään, vaikka ohjeet on annettu suullisesti ja ovat taululla näkyvillä.”
 “Kun aloitin työurani 80-uvun lopussa, minulla oli mahdollisuus jakaa luokkani aina aamupäivällä ja iltapäivällä siten, että opetin puolikasta ryhmää tunnin. Nyt kun noita jakotunteja ei enää ole, on pakko vastata avunpyyntöön, että en nyt ehdi kuunnella tai auttaa, pyydä, että joku kotona auttaa. Ja ne lapset, joiden kotonakaan ei ehditä kuunnella ja auttaa jäävät todella yksin, surullista. Erityisoppilaat vievät leijonanosan opettajan ajasta, muille ei jää minuuttiakin oppitunnista.”
 "Kun pienryhmät on purettu, väkivalta on arkea liian monessa luokassa. Perheväkivalta ei ole sallittua, mutta väkivallan pelko luokissa on ihan ok. Muiden lasten pitää vaan ymmärtää ja kestää! Ennen väkivaltaiset siirrettiin pienryhmiin, ei enää. Tämä on suurin syy pisa-tulosten laskuun. Lapsi opiskelee pelon keskellä."
 Lue lisää:
 Ylen kysely: Kansanedustajat haluavat erityisluokat takaisin kouluihin – "Niiden poistaminen oli valtava virhe"

Yle kysyi opettajilta koulun uudistuksista:  Eniten hatuttaa huonosti toteutettu erityisoppilaiden sulauttaminen yleisopetuksen luokkiin


Summary: Riitaa teollisuuden palkankorotuksista on soviteltu tällä viikolla, mutta sopu ei näytä todennäköiseltä, kirjoittaa politiikan toimittaja Antti Pilke.

Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK

Teollisuuden palkankorotuksista on neuvoteltu jo viikkokaudet, mutta avaussopimus uhkaa lykkääntyä tammikuulle, jos yllätyksiä ei enää tule.
 Teknologiateollisuuden ja Teollisuusliiton neuvottelijat tapaavat valtakunnansovittelijan luona jälleen keskiviikkoaamuna, mutta näkemykset palkankorotuksista ovat kaukana toisistaan.
 Tämänviikkoisen sovittelun katkeaminen voisi tarkoittaa, että tammikuussa edessä on laajempia lakkoja kuin  vientialojen kolmipäiväinen lakko  tässä kuussa. Ylen tietojen mukaan palkansaajapuolella olisi valmiuksia pidempään, jopa pariviikkoiseen lakkoon, mutta päätöksiä ei ole tehty.
 Työnantajapuolella pelätään, että Suomi voi mennä sekaisin jo pitkään jatkuvasta työmarkkinoiden epävarmuudesta, joka voi syödä esimerkiksi investointeja.
 Riitaa teollisuuden palkankorotuksista on  soviteltu alkuviikolla päivittäin . Kysymys on suuri, koska työnantajia edustavan Teknologiateollisuuden ja palkansaajien Teollisuusliiton neuvottelut näyttävät suuntaa sille millaiset palkankorotukset pari miljoonaa suomalaista saavat. Tekeillä on syksyn ja talven neuvottelukierroksen ensimmäinen sopimus palkoista eli niin sanottu päänavaus.
 Teollisuuden neuvotteluissa ratkeaa myös ensimmäistä kertaa se, millainen hinta lasketaan  Juha Sipilän  (kesk.) hallituskaudelta periytyville kiky-tunneille, eli ilman lisäpalkkaa tehdyille vuotuisille 24 työtunnille.
 Miksi sopua ei sitten synny, vaikka kiistaa on nyt soviteltu tiiviisti valtakunnansovittelijan toimistolla?
 Kiista kiky-tunneista on syvä, eikä teollisuuden kolmipäiväinen lakko näytä hetkauttaneen neuvotteluja, vaikka osapuolet palasivatkin valtakunnansovittelijan pakeille.
 Palkansaajaliitot haluavat porvarihallituksen aikana läpi runnotuista palkattomista lisätunneista eroon. Työnantajapuoli taas pitää kiinni siitä, että yritysten kustannuskilpailukyky parantuu, minkä liian kalliit sopimukset voisivat pilata.
 Työnantajaliitto Teknologiateollisuus on  suostuvainen poistamaan kiky-tunnit , mutta haluaa jättää palkankorotukset vastaavasti pienemmiksi, mikä suututtaa Teollisuusliittoa.
 Näkemyseroa kuvastaa, että Teknologiateollisuudelle olisi käynyt sovintoesitys, jossa kahden vuoden palkankorotukset jäivät 1,6 prosenttiin. Teollisuusliitto sen sijaan  hylkäsi valtakunnansovittelijan ehdotuksen toissaviikolla .
 Osapuolet eivät ole lyöneet tavoiteprosentteja lukkoon julkisuudessa, mutta Teollisuusliiton puheenjohtaja  Riku Aalto  on puhunut  lehtihaastattelussa  epäsuorasti jopa kuuden prosentin korotuksista.
 Yksi näkemys on, että ratkaisun olisi pitänyt syntyä jo joulukuun alussa,  muuten se lykkääntyy joka tapauksessa tammikuulle.
 Yksi syy on, että osa teollisuuden sopimuksista päättyi vasta marraskuun lopussa. Se hillitsi aiemmin syksyllä työtaistelutoimia, sillä palkansaajapuoli hakee voimaa vaatimuksilleen siitä, että useampi ala on sopimuksettomassa tilassa ja voi vauhdittaa tarvittaessa vaatimuksiaan lakoilla.
 Tavoite on myös sitoa sopimuksia toisiinsa. Neuvottelukierroksen avaussopimusta tuskin solmitaan ennen kuin teollisuuden muutkin sopimukset ovat melko valmiina ja työnantajan vaatimat heikennykset on pyyhitty neuvottelupöydistä.
 Kuvaava on Valtakunnansovittelijan toimiston tiistainen twiitti, että Metsäteollisuuden ja Teollisuusliiton kiistan sovittelu jatkuu "joskus myöhemmin".
 Jos esimerkiksi teollisuuden toimihenkilöt eivät pääse kiky-päivistä eroon kuten työntekijät, lopputulos voisi aiheuttaa erikoisia tilanteita. Osassa yrityksistä voisi patsastella kiky-lauantaisin yhä esimiehiä, mutta työntekijöitä ei näkyisi mailla halmeilla.
 Ratkaisun lykkäämistä tammikuulle ajavat myös joulukuun arkipyhät.
 Neuvottelijat voivat kyllä kokoontua välipäivinäkin, mutta osapuolet ovat niin kaukana toisistaan, että sopua ei välttämättä synny ilman tammikuulla mahdollisten lakkojen painetta.
 Jouluviikolla ja välipäivinä lakkoilu söisi työntekijöiden pyhäkorvauksia, joten lakot ovat käytännössä pois laskuista, eikä uusista työtaisteluista ole nyt ilmoitettu.
 Ammattiliitot välttävät myös lakkoja, jotka polttaisivat työntekijöille kuukausittain kertyviä lomia. Työntekijä ansaitsee vuosilomaa kuukausilta, joina hänelle kertyy vähintään 14 työpäivää, mutta joulukuussa työpäiviä on arkivapaiden takia tavallista vähemmän.
 Yksi takaraja on palkansaajakeskusjärjestö SAK:n hallituksen kokous 13. tammikuuta. Jos avaussopimusta palkankorotuksista ei ole siihen mennessä syntynyt, liitot yhdistänevät voimiaan.
 Merkitystä voi olla myös sillä, että työriita on jäänyt mediassa pääministerin vaihdon ja al-Hol-kotiutuksista syntyneen kohun varjoon. Tammikuussa eduskunta on istuntotauolla.
 Työntekijöiden kannalta sovun lykkääntyminen tarkoittaa palkankorotusten lykkääntymistä, mutta korvauksista on aiemmin sovittu myös takautuvasti. Työnantajien taas kannattaa sopia nopeasti, jotta työrauha palautuu.
 Vaikka kiky-tunnit hiertävät neuvotteluissa eniten,  pelkästään niistä ei ole kysymys.
 Joidenkin näkemysten mukaan neuvotteluja vaikeuttaa se, että palkansaajapuoli maksaa ylipäätään kalavelkoja Sipilän hallituskauden kilpailukykyväännöstä.
 Taustalla kaivelee myös se, että Elinkeinoelämän keskusliitto ei halua enää tehdä keskitettyjä palkkaratkaisuja. Työnantajapuolella epäillään ay-liikeen haluavan näyttää, että tupoista luopuminen ei tule olemaan helppoa.

Analyysi: Vääntö suomalaisten palkankorotuksista lykkääntynee ensi vuoteen – Uudet, laajemmat työtaistelut voivat uhata


Summary: Tiktok väittää olevansa riippumaton Kiinan johdosta mutta poisti "vahingossa" Kiinaa kritisoineen videon.

Vastaus oli nopea ei.
 Kysymys oli kuulunut, voisiko Bytedancelta saada Pekingissä haastattelun liittyen Tiktokiin.
 Tiedoksi niille, jotka putosivat jo kärryiltä: Tiktok on erityisesti  lasten ja nuorten suosima mobiilisovellus , joka löi Suomessa läpi pari vuotta sitten. Bytedance puolestaan on kiinalaisyhtiö, joka omistaa tuon yhden tämän hetken kuumimmista sosiaalisen median palveluista.
 Tiktokissa voi jakaa lyhyitä videoita, joiden tarkoitus on ennen kaikkea viihdyttää. Suosittua sisältöä ovatkin  tanssi- ja lauluvideot  sekä erilaiset haasteet. Sanalla sanottuna kaikki vähän pöhkö ja sellainen, mistä moni aikuisempi somen käyttäjä tulisi kysyneeksi: miksi ihmeessä?
 Tiktok on osunut ajan hermoon. Sen suosio ei perustu kavereiden hankkimiseen vaan ajatukseen, että Tiktokissa kenestä tahansa voi tulla tähti. Ja tähdeksi voi tulla olemalla kekseliäs.
 Tiktok houkuttelee erityisen nuorta yleisöä, ensisomettajia, jotka ovat vasta saaneet älypuhelimen. Sovelluksella on tällä hetkellä  500 miljoonaa aktiivista käyttäjää.
 Se on hämmentävän paljon  hämmentävän nopeasti: noin puolet jo yhdeksän vuotta markkinoilla olleen Instagram-kuvasovelluksen käyttäjämäärästä. Viime vuonna Tiktok ladattiin puhelimiin useammin kuin Instagram.
 Tiktok houkuttelee sellaista nuorta yleisöä, jotka ovat vasta saaneet älypuhelimen.  Josef Kubes / AOP
 Kyseessä on ensimmäinen kerta, kun kiinalainen sosiaalisen median sovellus on lyönyt itsensä läpi kotimaansa ulkopuolella. Tiktokia edelsi Musical.ly-niminen sovellus, jonka Bytedance osti vuonna 2017 ja sulautti vasta perustettuun Tiktokiin.
 Siitä alkoi menestystarina. Kaiken kaikkiaan Tiktok on ladattu sovelluskaupoista jo 1,5 miljardia kertaa.
 Tiktokin suosioon on herätty myös valtiollisella tasolla. Keväällä Intia kielsi Tiktokin hetkeksi Indonesian esimerkkiä seuraten, ja nyt sovellukseen on  kääntänyt katseensa myös Yhdysvaltain hallinto .
 Jo aiemmin kaksi yhdysvaltalaissenaattoria oli varoittanut Tiktokin vaaroista.
 Kyse on tietenkin Kiinan vaikutusvallan pelosta.
 Mikä Tiktokissa sitten  pelottaa?
 Huolen voi tiivistää kahteen asiaan: jakaako sovellus käyttäjätietoja Kiinan viranomaisten käyttöön ja leviääkö Tiktok-videoilla Kiinaa johtavan kommunistisen puolueen maailmankatsomus?
 Ensimmäisen huolen taustalla ovat samanlaiset syyt kuin kiinalaisen  teknologiayhtiö Huawein tapauksessa . Kiinaa johtava kommunistinen puolue kontrolloi maassa toimivia yrityksiä. Keskusteluissa kättä väännetään siitä, ovatko kiinalaisyhtiöt velvoitettuja jakamaan tietonsa Kiinan viranomaisille vai eivät.
 Bytedance-yhtiön pääkonttori Kiinassa, Pekingissä. Rex Features / AOP
 Toinen huoli johtuu Kiinan johdon mediaan kohdistamasta sensuurista. Kiinassa internetin käyttöä rajoittaa palomuuri, joka estää pääsyn muun muassa Facebookiin, Instagramiin ja Googlen palveluihin sekä useiden länsimaisten medioiden verkkosivuille.
 Kiinan omissa sosiaalisen median kanavissa sensuroidaan kaikki sisältö, joka on kommunistiselle puolueelle epäsuotuisaa. Tiktokin kiinalaisomistus on herättänyt pohtimaan, leviääkö sovelluksessa vain Kiinaa johtavan puolueen hyväksymää sisältöä.
 Koska yhtiöltä ei heru haastattelua , on tyydyttävä muihin lähteisiin.
 Marraskuussa  New York Times -sanomalehdelle antamassaan harvinaisessa haastattelussa  Tiktokin toimitusjohtaja  Alex Zhu  vakuutti, ettei kumpaankaan huoleen ole syytä. Tiktok ei jaa käyttäjien tietoja eteenpäin. Kaikki data varastoidaan Yhdysvalloissa, Virginian osavaltiossa ja varmuuskopiot ovat Singaporessa, Zhu sanoi.
 Aiemmin Tiktok oli tiedottanut, että koska amerikkalaiskäyttäjien data ei ole Kiinassa, sitä eivät koske Kiinan lait.
 Zhu myös vakuutti, ettei Tiktok sensuroi videoiden sisältöä. Vain reilu viikkoa myöhemmin väite koki kolauksen.
 Sen aiheutti 17-vuotiaan  Feroza Azizin  tekemä meikkivideo tai pikemminkin "meikkivideo".
 Marraskuun lopussa yhdysvaltalainen  Aziz julkaisi Tiktokissa videon, jossa hän selitti katsojilleen, miten ripsistään voi saada pidemmät. Tällaiset meikkitutoriaalit ovat Tiktokin peruskauraa.
 Mutta se, mitä Aziz puhui, ei ollut.
 Tiktok-videopalvelu palautti yhdysvaltalaisen Ferora Azizin tilin, kun yhtiötä oli arvosteltu Kiinaa myötäilevästä sensuurista. Henrietta Hassinen / Yle
 – Opetan teille nyt, miten saatte pitkät ripset. Aluksi otat ripsentaivuttimen ja taivutat sillä ripsesi. Sitten laitat sen pois ja etsit puhelimellasi, mitä Kiinassa tapahtuu, kuinka siellä heitetään viattomia muslimeja keskitysleireihin.
 – He kidnappaavat, murhaavat, raiskaavat heitä, pakottavat heidät syömään porsaanlihaa ja juomaan, Aziz jatkoi.
 Aziz viittasi Kiinan luoteiseen maakuntaan Xinjiangiin, jossa arviolta yli miljoona uiguurimuslimia on suljettu leireille. Kiinan mukaan kyse on koulutuslaitoksista, mutta tutkijoiden ja ihmisoikeusjärjestöjen mukaan kyse on vankileireistä. Viime aikoina julkisuuteen on  vuotanut useita asiakirjoja , jotka ovat  vahvistaneet tietoja leirien vankilamaisista oloista.
 Viikonloppuna uutistoimisto AP kertoi , että vuotojen seurauksena Kiina on alkanut tuhota leireihin liittyviä tietoja.
 Samoin kävi Azizin Tiktok-tilille. Se suljettiin pian uiguureista kertovan videon julkaisun jälkeen.
 Tiktok pyysi myöhemmin anteeksi  ja sanoi, että kyseessä oli moderointivirhe. Virhe johtui Tiktokin mukaan Azizin aiemmasta videosta, jolla hän mainitsi terroristijohtaja  Osama bin Ladenin . Aziz oli julkaissut videon toisella tilillään.
 Tiktokin turvallisuusjohtaja  Eric Han  selitti, että Azizin puhelimelta estettiin pääsy Tiktokiin vahingossa, kun moderointiryhmä sulki yli 2 000 tiliä väärinkäytösten takia.
 Aziz itse ei selitystä uskonut.
 Tiktokin väitetystä sensuurista  oli jo aiemmin esitetty kirjallisia todisteita. Brittilehti  Guardian kertoi syksyllä  yhtiön moderointiohjeista. Niissä kehotetaan sensuroimaan videot, joissa mainitaan Taivaallisen rauhan aukio, Tiibetin itsenäisyys tai Falun Gong -liike.
 Kyse on Kiinalle tunnetusti herkistä aiheista, joista puhuminen on mahdotonta Kiinan sosiaalisesta mediassa.
 Ohjeiden perusteella kielletyt videot joko poistetaan palvelusta tai Tiktokin algoritmi työntää ne taka-alalle. Käyttäjä saattaa myös saada porttikiellon Tiktokiin.
 Tiktokin mainoksia metroasemalla New Yorkissa.
 Bytedance on sanonut Guardianin näkemän ohjeistuksen olevan vanhentunut.
 Yhtiön mukaan Tiktok pyrki ohjeilla minimoimaan alussa konflikteja. Käyttäjäkunnan kasvaessa lähestymistapaa on yhtiön mukaan muutettu niin, että se sopii paikallisiin olosuhteisiin. Se tarkoittaa paikallisia moderaattoreita ja moderointisääntöjä, Bytedance sanoi Guardianille toimittamassaan lausunnossa.
 Totuutta on mahdoton saada selville, sillä Tiktok ei julkaise listoja sensuroimastaan sisällöstä.
 Mitä tästä kaikesta ajattelevat  tiktokkaajat? Pohtivatko he, kuka puhuu totta tai onko tietovuoto- tai sensuuriväitteissä perää?
 Tutkimusta aiheesta ei ole, mutta Suomessa harva edes tietää, että Tiktok on kiinalainen sovellus, arvioi sosiaalisen median asiantuntija  Suvi Uski .
 Ja vaikka tietäisikin, mahdolliset uhat ovat toistaiseksi todella etäällä useimpien suomalaisten käyttäjien arjesta. Ne siis tuskin vaikuttaisivat käyttöhalukkuuteen, Uski pohtii.
 Hän huomauttaa, että Tiktok on muihin sosiaalisen median palveluihin verrattuna äärimmäisen vetovoimainen.
 – Käyttäjät pääsevät heti käsiksi todella koukuttavaan sisältöön. Tiktok on se sovellus, josta löytyy aina jotain katsottavaa, Uski sanoo.
 Sen vuoksi palvelusta luopuminen etäisten ja epämääräisten Kiinan suurvaltapolitiikkaan liittyvien epäilyjen vuoksi on todella epätodennäköistä, hän arvioi.
 Tiktokin videoseinä New Yorkissa. AWNewYork / Shutterstock / AOP
 Tiktok on siis viihteellinen alusta,  jossa politiikkaa ei tee edes mieli puhua. Vaikka kyseessä ei olisi suunniteltu juoni, Tiktok voisi hyvin olla Kiinan kommunistisen puolueen pelikirjasta.
 Ja se näyttäisi toimivan.
 Syyskuussa  Washington Post -lehti kiinnostui  Tiktokin Hongkong-sisällöstä. Hakusanalla "Hongkong" löytyi vain perinteistä viihdesisältöä eikä mainintakaan erityishallintoaluetta repivistä mielenosoituksista ja poliisin toiminnasta. Muissa sosiaalisen medioiden palvelussa tulos oli toisenlainen.
 Tiktokin mukaan kyse ei ollut sensuurista vaan siitä, että Tiktok koetaan viihteen paikkana. Yleisö hakee sieltä positiivista ja iloista sisältöä, siksi Hongkongin mielenosoituksista ei löytynyt videoita, Tiktok vastasi lehdelle.
 Kiinan niin sanottu pehmeä  vallankäyttö  näkyy jo muilla viihteen aloilla . Kiinalaisrahalla tehdään elokuvia, joissa käsitellään kivoja Kiina-asioita. Hollywoodissa pahikset ovat muualta kuin idän suurvallasta, jotta elokuva pääsee Kiinan rahakkaille markkinoille.
 Jos väitteet Tiktokin sensuurista pitävät paikkaansa, sadat miljoonat ihmiset ympäri maailmaa roikkuvat nyt somessa, jonka maailmankuva vastaa Kiinan tulkintaa.
 Tiktokin suosion kasvaessa luvassa tulee luultavasti olemaan pitkä juupas-eipäs-väittely siitä, onko yhtiö Kiinan johdon kontrollissa vai ei – aivan kuten Huawein kanssa on käynyt.
 Tiktokin ja sen omistavan Bytedancen johdolla on ollut samanlainen mediastrategia kuin Huawein toimitusjohtajalla  Ren Zhengfeillä . Heitä ei julkisuudessa juuri näy.
 Palataan siis vielä New York Timesin haastatteluun. Siinä Tiktokin toimitusjohtaja Alex Zhu kiisti sensuurin ykskantaan.
 Mitä tekisit, jos Kiinan presidentti  Xi Jinping  pyytäisi henkilökohtaisesti Tiktokia poistamaan videon tai luovuttamaan käyttäjätietoja, toimittaja kysyi.
 – Torjuisin pyynnön, Zhu sanoi.
 Tavallaan vastaus oli helppo. Tarvittaessa Kiinalla olisi kyllä keinoja saada yhtiö ruotuun ilman, että presidentin tarvitsisi asiaa erikseen pyytää.

Tiktok viihdyttää massoja, mutta millä hinnalla – kun käytät kiinalaista hittisovellusta, näetkö vain Kiinalle sopivaa viihdettä?