Summary: Moni kokee epävarmuutta ja riittämättömyyden tunteita työelämän kynnyksellä. Omaa ammatillista itsevarmuutta voi myös tietoisesti parantaa.

"Harjoittelun alku tuntui tuomiopäivältä. En koe olevani tarpeeksi tuottava työntekijä yrityksessä eikä minulta harjoittelijana tarvitse vaatia mitään. Olen palkaton harjoittelija, mutta se on minulle ok, koska en koe ansaitsevani työstä palkkaa."
 Tällaiset ajatukset pyörivät 23-vuotiaan  Niko Haapalaisen  päässä, kun hän toukokuussa sai ensimmäisen oman alansa työharjoittelupaikan ohjelmistoyrityksestä.
 Haapalainen päätti keväällä toisen vuotensa tieto- ja viestintätekniikan opinnoissa Metropolia Ammattikorkeakoulussa.
 Kevään aikana hän oli lähettänyt kymmeniä työhakemuksia, ja kun niistä yksikään ei tuonut työpaikkaa, Haapalainen alkoi soitella yrityksiin ja pääsi lopulta palkattomaan työharjoitteluun ohjelmistoyritys Finnish Net Solutionsille.
 Alun hyvän fiiliksen jälkeen iskivät ahdistus ja epävarmuus omasta osaamisesta.
 – Tuntui, että koulussa on päässyt vasta raapaisemaan pintaa, ja nyt pitää lähteä oikeisiin projekteihin, joissa on iso vastuu. Kahden vuoden opiskelujen jälkeen ei tunnu olevan tarpeeksi työkaluja työelämää varten eikä mitään kiinteää ammattitaitoa. Se oli sellainen selittämätön epävarmuuden tunne, Haapalainen kertoo.
 Olenko tarpeeksi hyvä?
 Nuorten aikuisten  uupumisesta työelämässä  on puhuttu viime aikoina paljon. Haapalaisen kokeman kaltaiset epävarmuuden ja riittämättömyyden tunteet ovat kuitenkin eri asia kuin lamaannuttava työuupumus.
 Riittämättömyyden tunteita voi kokea, vaikka työtehtävistään suoriutuu eikä epävarmuus näy ulospäin. Itsestä kuitenkin tuntuu, että ei osaa tai että on huono työssään.
 Psykiatrian erikoislääkäri  Pasi Sankala  ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö YTHS:ltä tunnistaa ilmiön hyvin. Hänen mukaansa moni lataa ensimmäiseen oman alan työpaikkaansa epärealistisia odotuksia.
 – Työelämään astumiseen kohdistuu valtavan suuret paineet ja odotukset. On iso hyppy siirtyä opiskelijaidentiteetistä kohti työelämää, ja siihen liittyy isoja kysymyksiä: olenko tehnyt oikean ammatinvalinnan, onko työ sitä mitä halusin tai odotin, olenko tarpeeksi hyvä, Sankala muotoilee.
 Tulos tai ulos
 Myös Niko Haapalainen kuvailee epävarmuutensa liittyvän nimenomaan uuteen elämäntilanteeseen – siihen, ettei tiedä mitä tulee tapahtumaan.
 Haapalaisen ahdistus helpotti, kun hän pääsi kiinni konkreettiseen työhön ja näki, ettei ensimmäistä kertaa taloon tulevaa harjoittelijaa heti heitetä syvään päähän. Myös mutkattomat välit työyhteisöön helpottivat sopeutumista uuteen.
 – Ehkä ensikuvitelmani työelämästä oli sellainen, että tulos tai ulos. Työyhteisössä olen kuitenkin huomannut, että apua saa tarvittaessa ja olen tuntenut itseni tervetulleeksi työpaikalla. Aina tulee jotain uutta opeteltavaksi, kuten myös kaikille muille yrityksen työntekijöille, Haapalainen sanoo.
 Ensimmäisten viikkojen aikana myös Haapalaisen ajatukset omasta arvostaan työntekijänä muuttuivat.
 – Olen nähnyt, että harjoittelijana ollaan aidosti oppimassa. Tuli ymmärrettyä, ettei minulle harjoittelijana edes voida antaa mitään järjettömiä vastuita heti alkuun. Nyt voisin jopa sanoa, että olisin lopulta ihan palkan arvoinen, Haapalainen sanoo.
 Niko Haapalainen huomasi pian työt aloitettuaan, että hänen ei odotetakaan osaavan kaikkea. Vaikka työharjoittelun alku pelotti, nyt töihin on mukava mennä. Karoliina Simoinen / Yle
 Kaikilla omaan osaamiseen liittyvä ahdistus ei mene ohi hetkessä. Vaikka työtehtävät sujuisivat ja niissä pärjäisi ulkopuolisen näkökulmasta hyvin, voi oma kokemus pärjäämisestä olla synkempi. Epäonnistumisen tuntemuksista puhuminen ei ole helppoa, mutta se kannattaa.
 – Kun juttelee muiden samassa tilanteessa olevien kanssa, huomaa usein, että muutkin käyvät läpi niitä aivan samoja ajatuksia. Etenkin muiden kesätyöntekijöiden kanssa voi käydä läpi töissä esiin tulleita tilanteita ja vaikka pomon vaikeasti ymmärrettäviä lausuntoja, sanoo YTHS:n Pasi Sankala.
 "Ei työtä osaa, kun sen aloittaa"
 Omaa ammatillista itsevarmuutta voi myös kehittää.
 Marja-Liisa Manka  on työhyvinvoinnin johtamisen dosentti Tampereen yliopistossa. Hän muistuttaa, että oman ammattiminän luominen ja ammattitaidon kehittyminen vievät aikaa.
 – Ei työtä osaa, kun sen aloittaa. Vaikka opinnoista olisi saanut tiedollisen taustan, tehtäväkohtainen osaaminen tulee tekemisen kautta. Fiksu työnantaja antaa myös aikaa perehtymiseen ja kysymyksiin, Manka sanoo ja antaa viisi vinkkiä ammatillisen itsevarmuuden kehittämiseen:
 Näin saat lisää ammatillista itsevarmuutta Bongaa onnistumisia.  Mieti, missä työhön liittyvässä olet tänään onnistunut ja missä olet hyvä. Omaa itsetuntoa voi kasvattaa miettimällä onnistumisia ja hyvin menneitä asioita. Katso mallia ja opi toisilta.  Uskalla kysyä muilta työntekijöiltä, miten he ovat onnistuneet hankalassa asiassa tai tilanteessa ja saaneet sen toimimaan. Ongelmat selkiytyvät, kun niitä miettii yhdessä työkaverin kanssa. Pyydä palautetta.  Älä jää yksin pyörittelemään, mitä esimies sinusta ajattelee, vaan kysy, miten työt ovat hänen mielestään sujuneet. Pyydä pomoa tai työkavereita kertomaan, mitkä asiat sujuvat hyvin ja missä on kehitettävää. Älä pelkää mokaamista.  Perfektionismi ja työelämä ovat huono yhdistelmä. Joskus riskinotto kannattaa: kokeile ja ehdota työssä jotain uutta, joka ehkä onnistuu ja ehkä ei. Moni työnantaja arvostaa nuorten työntekijöiden tuoreita näkemyksiä ja ideoita. Ota epäonnistuminen oppimiskokemuksena: nyt tiedän, miten homma ei suju. Huolehdi omasta hyvinvoinnistasi.  Myönteisessä vireessä oleva mieli suhtautuu asioihin paremmin. Opettele siihen, että vapaa-ajalla voi keskittyä harrastuksiin, huvitteluun ja työstä palautumiseen. Jatkuva työasioissa vellominen ei paranna työtehoa.
 Lue myös:
 Ensimmäisen työvuoden tappotahti pakotti 27-vuotiaan Tiinan vaihtamaan alaa – nuorten naisten sairauspoissaolot lisääntyneet
 "Moni ei tiedä, kuinka raskasta on ajatella kahdeksan tuntia päivässä" – nämä 7 vinkkiä auttavat kartoittamaan henkistä työturvallisuutta
 Tuija Siltamäki: Parjattujen millenniaalien työmarkkinoilla kytee turhautuminen, josta työnantajien kannattaisi pikkuhiljaa kiinnostua

Niko Haapalainen iloitsi oman alan kesätöistä, mutta sitten iski ahdistus: "Harjoittelun alku tuntui tuomiopäivältä"


Hallituspuolue keskustan kannattajat suhtautuvat varsin nihkeästi  Antti Rinteen  (sd.) hallituksen hallitusohjelmaan, kertoo  Helsingin Sanomien gallup . Kyselyssä tiedusteltiin eri puolueiden kannattajilta, uskovatko he Rinteen hallituksen vievän Suomea huonompaan vai parempaan suuntaan eri politiikan aloilla.
 Kaikkien teemojen kohdalla keskustalaiset suhtautuivat hallitukseen kielteisemmin kuin hallituskumppaneiden SDP:n, vihreiden ja vasemmistoliiton kannattajat. Yli puolet keskustan kannattajista on sitä mieltä, että hallitus vie Suomea huonompaan suuntaan verotuksessa ja julkisessa taloudessa.
 Kaikkiaan suomalaiset luottavat tuoreeseen hallitukseen eniten koulutuksen ja tieteen edistämisessä, jossa yli puolet uskoo suunnan olevan parempaan. Taloudessa luotto on heikompaa, vain 16 prosenttia suomalaisista uskoo Rinteen hallituksen vievän Suomea parempaan suuntaan julkisessa taloudessa ja velan määrässä.
 Rinnettä pitää mieluisana pääministerinä vain yhdeksän prosenttia keskustalaisista. Kaikkien vastaajien kohdalla vastaava lukema oli 16 prosenttia. Suuri osa suomalaisista, 46 prosenttia pitää Rinnettä siedettävänä pääministerinä.
 Gallupin toteutti Kantar TNS ja siihen vastasi 1 027 suomalaista. Virhemarginaali on 3,1 prosenttiyksikköä suuntaansa. Aineisto on koottu internetpaneelissa 7.–13. kesäkuuta.

HS: Keskustan kannattajat suhtautuvat nihkeästi hallituksen talouslinjauksiin


Summary: Hallitus aikoo etsiä asuntomarkkinoihin tepsiviä keinoja ulkomaita myöten. Vuokralaisia on Suomessa yli miljoona.

Onko vuokrasi joskus noussut odottamatta tai erityisen paljon? Uusi hallitus aikoo kiinnittää huomiota keinoihin, joilla kohtuuttomia vuokrankorotuksia voidaan ehkäistä – kuitenkin asuinhuoneiston vuokrausta koskevaa lakia muuttamatta.
 Hallitusneuvottelujen asuntopolitiikka-alaryhmän puheenjohtaja  Tiina Elo  (vihr.) sanoo, että ratkaisuja tarvitaan, jotta asumisen kalleus ei estäisi ihmisiä muuttamasta työn perässä kaupunkeihin tai pakottaisi aikuistuneita nuoria jäämään lapsuudenkoteihinsa.
 Vuokralaiset VKL ry:n toiminnanjohtaja  Anne Viidan  mukaan markkinatalous ei tunnu hillitsevän asumiskustannuksia. Hallitusohjelmaankin kirjattiin, että vuokrat ovat nousseet elinkustannuksia nopeammin.
 – Ihmisen perusturvallisuuden kannalta on välttämätöntä tietää, miten asumiskustannukset kehittyvät, koska asuminen on valtaosassa perheitä suurin yksittäinen menoerä, Viita sanoo.
 Mikä siis neuvoksi?
 Hyviä tapoja, jotka eivät ainakaan vielä sido
 Vuokranantajien ja vuokralaisten edustajat ovat laatineet sopimuskäytäntöjä ohjaavat  Hyvä vuokratapa  -ohjeet, joita päivitetään säännöllisesti. Niissä sanotaan esimerkiksi, ettei vuokran vuosittainen korotus saisi ylittää 15 prosenttia.
 Viidan mukaan luku viittaa tilanteisiin, joissa asunnon kunto paranee remontilla tai vuokrahinnan tasokorotus on pitkässä vuokrasuhteessa jäänyt tekemättä.
 Hyvää vuokratapaa ei ole pakko noudattaa, mutta halutessaan vuokralainen voi riitauttaa sopimuksen ja viedä asian käräjille. Sitten oikeuslaitos määrittelee, onko vuokrankorotus kohtuuton vai kohtuullinen.
 Viime vuosina julkisuudessa asti on riidelty siitä, miten  Helsingin Lehtisaaresta  tontteja omistavat Vantaan seurakunnat ovat aikoneet korottaa tonttien vuokria niin, että asuntojen vuokrat nousisivat samalla huomattavasti.
 – Hyvän vuokratavan etu on se, että siellä määritellään edes jotain, koska laissahan ei ole mitään leikkuria, Viita toteaa.
 Hallitusneuvotteluissa asuntopolitiikka-alaryhmän puheenjohtajana toiminut Tiina Elo (vihr.) jatkaa samojen teemojen parissa ympäristövaliokunnan varapuheenjohtajana. Antti Lähteenmäki\YLE
 Elo sanoo, että hallitus haluaa tarkastella ja hyödyntää nykylainsäädännön ja hyvä vuokratapa -ohjeiden tarjoamia keinoja yhteistyössä sekä vuokranantajien että vuokralaisten kanssa.
 Anne Viita kaipaa asumiskustannuksiin lisää läpinäkyvyyttä. Hinnan muodostumisen pitäisi olla selkeämpää.
 – Kun ihminen ostaa tai vuokraa asunnon, niin koskaan ei tiedä, onko kohde seinien sisältä mersu vai lada -tyyppinen ratkaisu. Hinta tuntuu olevan silti sama. Tarvittaisiin ehkä jonkinlaista laatuluokittelua, että asukas tietäisi, mistä maksaa.
 Kohtuuttomat vuokrankorotukset tarkoittavat Viidan mukaan ennen kaikkea sitä, että vuokranantajien tuotto-olettama ei muutu, vaikka siihen olisi syytä. Korjauksien lykkääminen ja talon kunnon heikkeneminen eivät näy vuokrassa.
 – Vielä meillä on näitä tapauksia ollut vähemmän, mutta vähän pelkään, että se lähtee yleistymään, Viita sanoo.
 Ideoita ulkomailta
 Uusi hallitus aikoo toteuttaa asuntopolitiikkansa osana vuokramarkkinoiden kansainvälisen vertailun.
 – Eri maiden asuntomarkkinat toimivat eri tavalla, mutta on kuitenkin tärkeää tarkastella, onko muualla hyviä käytäntöjä, joita Suomeen voitaisiin ottaa, Elo sanoo.
 Myös asumisen tuet ovat mukana vertailussa. Viime vuoden lopussa Kelan asumistukia sai  15 prosenttia  suomalaisista. Elon mukaan asumistukimenojen kasvu on ollut viime aikojen haaste.
 – Tilanne, että monien asumista joudutaan tukemaan, ei ole kovin terve ja kestävä. Lähtökohdan pitäisi olla se, että pienemmälläkin palkalla pystyy elämään ja kustantamaan asumisensa. Sitä tasapainoa meidän on myös tarpeen hakea, Elo sanoo.
 Hän muistuttaa, että asumisen hintaan vaikuttavat myös kaavoitus ja rakentamisen tavat ja normit. Esimerkiksi autopaikkojen rakentaminen korottaa asuntojen hintoja.
 Vuokralaiset VKL ry:n toiminnanjohtaja Anne Viidan mukaan kohtuuttomat vuokrankorotukset ovat aina vakava ongelma, koska ihmisten tulot eivät lisäänny samassa suhteessa. Antti Lähteenmäki\YLE
 Valtion tukema tuotanto kirittää markkinahinnoittelua
 Hallitus aikoo lisätä valtion tukemien kohtuuhintaisten asuntojen määrää. Esimerkiksi Espoossa niiden vuokrataso on noin neljänneksen edullisempi kuin vapailla vuokramarkkinoilla.
 Vuokralaiset ry:n näkökulmasta asumiskustannuksia hillitään parhaiten sillä, että kohtuuhintaista tuotantoa tehdään riittävästi. Silloin myös markkinavuokrat pysyvät tulojen kannalta hallittavina.
 Elon mukaan valtion tukemassa asuntotuotannossa on ollut ongelmana se, etteivät sen rakentamisen ehdot ole olleet kovin houkuttelevia. Siksi hallitusohjelmaan kirjattiin, että pitkäaikaisen korkotuen ehtoja muutetaan.
 Hallituksen tavoite on, että valtion tukemia asuntoja rakennettaisiin vuodessa 10 000, yli puolet niistä pääkaupunkiseudulle.
 Valtion ja suurten kaupunkien välisissä MAL-sopimuksissa tavoitellaan sitä, että vuosittain valmistuvista uusista asunnoista runsas kolmasosa olisi valtion tukemia.
 "Vihdoin vuokra-asumisesta puhutaan tavallisten ihmisten asiana"
 Tilastokeskuksen mukaan vuonna 2017  joka kolmas  asuntokunta asui vuokralla. Se tarkoittaa yhteensä 1,4 miljoonaa suomalaista.
 Hallitusohjelmassa on Viidan mukaan hyvää se, että vuokralla asuminen on tuotu siinä esiin tavallisena asumismuotona.
 – Asuntopoliittinen ohjelma vaikuttaa erittäin positiiviselta. Kovasti me toivotaan, että vaikka asuntoministeriä ei ole, niin se ei ole uhka vaan mahdollisuus tälle sektorille, Viita sanoo.
 Asuntopolitiikkaa tehdään yli hallituskausien: esimerkiksi vuokramarkkinoiden kansainvälinen vertailu on osa kahdeksanvuotista asuntopolitiikan kehittämisohjelmaa. Selonteko ohjelmasta laaditaan eduskunnalle vuoden 2020 loppuun mennessä.
 Lue myös:
 Mira-Veera Auer odottaa vauvaansa jakomäkeläisessä vuokra-asunnossa ja miettii, miksi asuminen lähiössä on muuttumassa niin kalliiksi – Vuokralaiset vaativat Helsingiltä selitystä vuokrien korottamiselle
 Sairaanhoitaja vuokraloukussa: "Kun kaikki rahat menevät asumiseen, herää kysymys, miksi Helsinkiin kannattaisi edes jäädä"

Ylisuurten vuokrankorotusten pitäisi jäädä historiaan – hallitusohjelma lupaa parannuksia vuokralaisten asemaan


Summary: Vielä ei tiedetä, mistä valtaisa sähkökatkos johtui.

Valtaosa sähkönjakeluongelmista on saatu korjattua Argentiinassa ja Uruguayssa. Molemmat maat pimenivät kokonaisuudessaan aamu seitsemän jälkeen paikallista aikaa.
 Uutistoimistojen tiedot korjausten etenemisestä vaihtelevat vielä. AP:n mukaan Argentiinassa jo 98 prosenttia sähkökatkoista on korjattu, mutta AFP ja STT ovat arvioissaan varovaisempia ja kertovat että vajaat 80 prosenttia asiakkaista saa nyt sähköä.
 Uruguayssa suunnilleen 90 prosenttia katkoksista on korjattu.
 Ennennäkemättömän suuri sähkökatkos vei sähköt lähes 50 miljoonalta asukkaalta. Katkos johtui ongelmista sähköverkossa, mutta tarkkaa syytä tapahtuneelle ei vielä tiedetä.
 – Tämä on ennenkuulumaton tapaus, joka täytyy tutkia perusteellisesti, kommentoi Argentiinan presidentti  Mauricio Macri  sähkökatkoa.

Suuri osa Argentiinan ja Uruguayn pimentäneestä sähkökatkoksesta on korjattu


Summary: Edellisessä kevään talouskatsauksessa talouskasvun arveltiin hidastuvan alle prosenttiin vuosina 2022-2023.

Valtiovarainministeriö julkaisee tänään tuoreimman taloudellisen katsauksensa. Katsauksesta odotetaan viestiä siitä, millaisissa taloudellisissa olosuhteissa pääministeri  Antti Rinteen  (sd.) hallituksen taival alkaa.
 Valtiovarainministeriön edellisessä talouskatsauksessa viime keväältä talouskasvun arvioitiin hidastuvan selvästi nousukauden jälkeen kuluvan vuoden aikana.
 Tulevina vuosina kasvun arveltiin hidastuvan alle puolentoista prosentin. Keskipitkällä aikavälillä vuosina 2022-2023 talouskasvun arveltiin hidastuvan alle prosenttiin.
 Kevään arvion mukaan julkinen talous vahvistuu ja tasapainottuu vuosikymmenen vaihteessa. Julkisen talouden sektoreista valtionhallinto ja paikallishallinto ovat kuitenkin edelleen alijäämäisiä. Julkinen talous alkaa jälleen heikentyä 2020-luvun alkuvuosina.
 Kasvu heikkoa myös muissa ennusteissa
 Myös Suomen Pankki ennustaa talouskasvun hidastuvan. Kasvuennustettaan alentanut keskuspankki ennakoi, että bruttokansantuote kasvaa tänä vuonna 1,6 prosenttia ja ensi vuonna 1,5 prosenttia. Vuonna 2021 kasvu on hidastumassa lähelle potentiaalista vauhtiaan eli 1,3 prosenttiin.
 Ennustetta on tarkistettu kautta linjan selvästi alaspäin. Vielä viime kesänä Suomen Pankki ennusti tälle vuodelle 2,2 prosentin kasvua, ja ensi vuoden ennuste oli 1,7 prosenttia.
 Myös pitkän aikavälin ennusteissa kasvu on maltillista. Johtavat tutkimuslaitokset povaavat Suomen taloudelle 1,28 prosentin vuosittaista kasvua seuraavien kymmenen vuoden aikana.
 Sitä seuraavalla vuosikymmenellä 2030-2039 talouskasvun ennustetaan hieman kiihtyvän 1,4 prosenttiin vuodessa. Viimeisen viisivuotiskauden (2014-2018) keskimääräinen toteutunut todellinen vuosikasvu oli tätä ripeämpää 1,54 prosentin tahtia.
 Pitkän aikavälin ennusteet laativat Suomen Pankki, valtionvarainministeriö, Elinkeinoelämän tutkimuslaitos, Palkansaajien tutkimuslaitos ja Pellervon taloustutkimus.

Valtiovarainministeriö julkaisee tänään taloudellisen katsauksensa


Summary: Hallintojohtaja pyysi anteeksi sitä, että on esittänyt luovutuslakia.

Hongkongilainen demokratia-aktivisti  Joshua Wong  vapautuu vankilasta tänään. Asiasta on ilmoittanut hänen puolueensa Demosisto.
 Wong tuomittiin vankeuteen osallisuudesta niin sanotun Sateenvarjoliikkeen mielenosoituksiin vuonna 2014.
 Tieto Wongin vapauttamisesta tuli samaan aikaan, kun Hongkongissa järjestettiin luovutuslakia vastustava joukkomielenosoitus. Wongin vapautus saattaa olla sovinnon ele viranomaisilta mielenosoittajille.
 Mielenosoituksiin osallistui sunnuntaina ennätykselliset kaksi miljoonaa protestoijaa. Kiistellyn luovutuslain katsotaan tiukentavan Manner-Kiinan otetta erityishallintoalueesta.
 Laki mahdollistaisi hongkongilaisten rikoksesta epäiltyjen lähettämisen Manner-Kiinaan tuomittaviksi.
 Mielenosoitukset jatkuvat vaikka Hongkongin hallintojohtaja  Carrie Lam  ilmoitti lauantaina, että lain käsittely keskeytetään.
 Useat protestoijista vaativat edelleen Lamin eroa, vaikka hän sunnuntaina pyysi anteeksi, että on esittänyt luovutuslakia.
 Aiheesta lisää:
 Sadattuhannet kokoontuivat uuteen suurmielenosoitukseen Hongkongissa – Hallintojohtaja ei eroa, mutta lupaa ottaa arvostelun vastaan nöyrästi
 Hongkongin hallintojohtaja: Kiistellyn karkotuslain valmistelu keskeytetään

Hongkongissa aktivisti Wong vapautetaan tänään vankilasta


Summary: Ohjaamon varoitusjärjestelmän ongelmista tiedettiin Boeingilla jo vuonna 2017.

Boeingin pääjohtaja  Dennis Muilenburg  myöntää, että yhtiö teki virheen Boeing 737 Max -konetyypin ohjaamon varoitusjärjestelmän ongelmien käsittelyssä. Järjestelmä ei toiminut niin kuin sen piti ja yhtiön insinöörit havaitsivat ongelmat jo vuonna 2017.
 Pääjohtajan mukaan myös yhtiön viestintä ei ole ollut riittävän avointa, eikä varoitusjärjestelmän ongelmista tiedotettu ajoissa viranomaisille ja lentoyhtiöille.
 Varoitusjärjestelmän piti informoida ongelmista sakkauksenestojärjestelmässä, jonka virheellisen toiminnan arvellaan johtaneen kahteen tuhoisaan lento-onnettomuuteen viiden kuukauden sisällä. Jälkimmäinen onnettomuus tapahtui Etiopiassa 10. maaliskuuta ja siinä kuoli 157 ihmistä.
 Max-koneet ovat olleet sen jälkeen maailmanlaajuisesti lentokiellossa jo yli kolmen kuukauden ajan.
 Muilenburg puhui Pariisin ilmailunäyttelyssä ja aiheesta uutisoi muun muassa  The Guardian  -lehti.
 Pääjohtaja uskoo, että 737 Max -koneille saadaan lentolupa vielä tämän vuoden aikana.
 – Käytämme ongelmien korjaamiseen niin paljon aikaa kuin on tarpeen, jotta Max-koneet ovat turvallisia, Muilenburg kertoi toimittajille.
 Boeingilla ohjaamon varoitusjärjestelmän ongelmat havaittiin jo vuonna 2017. Yhtiö kertoi niistä Yhdysvaltain ilmailuviranomaiselle (FAA) Indonesiassa vuoden 2018 syksyllä tapahtuneen onnettomuuden jälkeen.
 Tähän asti Boeing on kertonut, että yhtiön johto sai tiedon ongelmista vasta Etiopian onnettomuuden jälkeen.
 Aiheesta lisää:
 WSJ: Boeing 737 MAX -koneen virallinen turvallisuusarvio tukeutui Boeingin omiin arvioihin
 NYT: Yhdysvaltalaislentäjät vaativat Boeingin turmakonemallin korjaamista ennen Etiopian lentoturmaa – yhtiön johto kieltäytyi

Boeingin pääjohtaja: meidän olisi pitänyt olla avoimempia viestinnässämme


Summary: Ortodoksijuutalaisten erityisasema ärsyttää Israelissa monia. Nyt kiista heidän asepalveluksestaan johtaa uusiin vaaleihin.

BEIT SHEMESH  Perjantaina keskipäivällä toimittaja  Dov Lipman  naputtelee pikatahtiin viikon viimeisiä työtehtäviään läppärillä.
 Hänen vaimonsa  Dena Lipman  kirjoittaa kauppalistaa. Pian on tehtävä viimeiset ostokset, sillä kaupat menevät kiinni jo kahdelta iltapäivällä.
 Perheen tyttäret kävelevät huoneesta toiseen katse tiukasti kännykässä. On vaihdettava kuulumiset kavereiden kanssa kun vielä voi.
 Kiire yltyy ennen täydellistä hiljentymistä. Kun aurinko laskee, Lipmanin perheessä loppuu kaikki työnteko – ja tässä perheessä työ tulkitaan hyvin laveasti.
 – Emme aja autolla emmekä käytä tietokonetta tai puhelinta, Dov Lipman sanoo.
 Televisiota perheellä ei edes ole. Ruokaa voi sapattina lämmittää, mutta ei valmistaa.
 Mediapaasto kestää 25 tuntia,  ja Lipman suosittelee sitä muillekin kuin juutalaisille.
 – Sähkövempaimista kannattaa irrottautua päiväksi joka viikko. Se on terveellistä, Lipman uskoo.
 Kun edes sähkökatkaisijaan ei saa koskea, valot ovat joko päällä tai pois yötä päivää. Makuuhuoneita lukuunottamatta valot ovat useimmiten päällä, mutta myös ajastimen käyttö on sallittua.
 Israelissa on sapattihissejä, jotka pysähtyvät automaattisesti joka kerroksessa, koska hissin nappuloihin ei saa koskea.
 Sapattina Lipmanit eivät kirjoita mitään, eivät edes kynällä. Kiellettyjä aktiviteetteja  on määritelty yhteensä 39 .
 Mitä sitten saa tehdä? Olla yhdessä perheenä, ruokailla ja lukea pyhiä kirjoituksia.
 Lipmanin mielestä perjantain illallinen on perheen parasta laatuaikaa, ja sen päälle pelataan usein lautapelejä.
 Ääriortodoksien elämää säätelevät monet rajoitukset, mutta alkoholia voi nauttia. Mika Mäkeläinen / Yle
 Lipmanit ovat ortodoksijuutalaisia.  He ovat konservatiivisia ja suhtautuvat uskonnon harjoittamiseen hyvin vakavasti.
 Ortodoksi viittaa oikeaoppisuuteen, ei ortodoksikristittyihin. Kaikkein vanhoillisimpia ortodoksijuutalaisia kutsutaan Israelissa ultraortodokseiksi eli ääriortodokseiksi tai hepreaksi termillä haredi.
 Heitä on Israelissa yhä enemmän, sillä heidän perheensä ovat suuria. Lipmanien perheeseen kuuluu neljä 14–21-vuotiasta lasta, poika ja kolme tyttöä. Se on suhteellisen vähän, sillä ääriortodoksiperheissä on  keskimäärin seitsemän lasta .
 Dov Lipman puolustaa työkseen Israelin julkisuuskuvaa Honest Reporting -järjestössä ja työskentelee myös toimittajana. Hän on entinen kansanedustaja, rabbi ja opettaja ješivassa eli juutalaisessa koulussa.
 Hän sanoo opiskelleensa ääriortodoksisissa oppilaitoksissa, mutta toisin kuin useimmat ääriortodoksit, hän suhtautuu myönteisesti yhteistyöhön valtion kanssa.
 Perinteisesti ääriortodoksit ovat pyrkineet eristäytymään maallisesta yhteiskunnasta. Monet heistä eivät ole hankkineet kunnon koulutusta, eivät käy töissä eikä heidän ole tarvinnut suorittaa asepalvelusta.
 Ääriortodokseja Jerusalemin vanhassakaupungissa. Mika Mäkeläinen / Yle
 Ortodoksijuutalaisille asevelvollisuus on arka paikka , aivan kuin Jehovan todistajille Suomessa. Ortodoksijuutalaisille pyhien kirjojen opiskelu on tärkeintä, ja he haluavat pitää etäisyyttä maallisen vallan velvoitteisiin.
 Israelissa miesten asepalvelus kestää useimmiten lähes kolme vuotta, naisten kaksi vuotta.
 Israelin valtion alkutaipaleella ortodoksijuutalaiset saivat vapautuksen asepalveluksesta voidakseen keskittyä lähinnä Tooran eli heprealaisen Raamatun ensimmäisten ja tärkeimpien kirjojen opiskeluun. Ješivassa opiskellaan myös Talmudia, jossa selitetään juutalaista lakia.
 Vapautus koski alun perin noin neljääsataa oppinutta, mutta haredijuutalaisten määrä on kasvanut sen jälkeen dramaattisesti.
 Ääriortodokseja on Israelissa jo yli miljoona. He ovat 8,5 miljoonan asukkaan maan kaikkein nopeimmin kasvava väestönosa.
 Kymmenen vuotta sitten ääriortodokseja oli kymmenen prosenttia väestöstä, nyt jo 12 prosenttia.
 Useimmat muut juutalaiset ovat jo pitkään arvostelleet ortodoksijuutalaisten erityisasemaa.
 Kiista ortodoksijuutalaisten asevelvollisuudesta kaatoi Israelin hallitusneuvottelut. Mika Mäkeläinen / Yle
 Israelin korkeimman oikeuden mielestä  ortodoksijuutalaisten erivapaus on perustuslain vastainen. Knessetin eli Israelin parlamentin on pitänyt muuttaa asevelvollisuutta koskevia lakeja, mutta oikeuden mielestä se on sujunut liian hitaasti.
 – Heitä ei voi pakottaa armeijaan. Lakia ei voi muuttaa päivässä, vaan vähitellen, sanoo tutkija  Gilad Malach .
 Malach johtaa ääriortodokseihin keskittyvää tutkimusohjelmaa Israelin Demokratia-instituutissa Jerusalemissa.
 Malachin mukaan asevelvollisuuden suorittaneita ääriortodokseja oli kymmenen vuotta sitten tuskin ollenkaan, mutta nyt noin 35 prosenttia ääriortodokseista on aloittanut asevelvollisuuden tai korvaavan siviilipalveluksen 24. ikävuoteen mennessä.
 Myös Dov Lipman myöntää, ettei ortodoksijuutalaisten erivapaus ole yhteiskunnan kannalta kestävä ratkaisu. Hänen mukaansa muutospaineita nousee tosin myös ortodoksijuutalaisten sisältä.
 – Nykyisin nuoret miehet eivät välttämättä enää halua opiskella Tooraa yötä päivää, Dov Lipman sanoo. Ja heitä kalvaa myös syyllisyys, hän lisää – syyllisyys siitä, että he eivät kanna vastuutaan Israelin puolustamisesta muiden nuorten miesten tapaan.
 Lipmanien poika suoritti asepalveluksen, mutta jatkoi samalla opiskelua ješivassa. Moni muu ääriortodoksi ei sellaista kompromissia hyväksynyt.
 Ortodoksijuutalaisten huolena on oman uskon ja tapojen säilyttäminen asepalveluksen aikana. Asevoimat on tullut vastaan: monessa yksikössä voi pitää rukoushetken kolmesti päivässä.
 Israelissa ei ole kuitenkaan päästy yksimielisyyteen  keinoista, joilla ääriortodoksien osallistumista asepalvelukseen lisätään nykyistä nopeammin.
 Kiista on niin keskeinen, että se kaatoi pääministeri  Benjamin Netanjahun  yrityksen muodostaa maahan hallitus huhtikuun vaalien jälkeen.
 Avigdor Liebermanin  johtama oikeistolainen Yisrael Beiteinu -puolue, yksi  Netanjahun kaavaileman  oikeistokoalition jäsenistä, on vaatinut asevelvollisuuslakia, joka olisi kaikille sama.
 Netanjahu ja uskonnollisen oikeiston puolueet vastustavat niin jyrkkää muutosta. Niinpä  Israelissa pidetään syyskuussa uudet parlamenttivaalit , ja ääriortodoksien asema tulee olemaan keskeinen vaaliteema.
 Useimmat ääriortodoksit äänestävät kuuliaisesti uskonnollisen oikeiston puolueita, ja siksi heidän poliittinen vaikutusvaltansa Israelissa kasvaa jatkuvasti. Heidän puolueensa Yhdistynyt toorajuutalaisuus ja Shas saivat huhtikuun parlamenttivaaleissa yhteensä 16 paikkaa, mikä on kolme paikkaa enemmän kuin edellisissä vaaleissa.
 Puolueet korostavat juutalaisen lain asemaa ja haluavat yhteiskunnan tukevan ortodoksijuutalaista elämäntapaa.
 Leipomo Mea Shearimin kaupunginosassa Jerusalemissa. Mika Mäkeläinen / Yle
 Ortodoksijuutalaiset asettuvat usein asumaan omille  alueilleen, jotta tulee vähemmän kahnausta maallisen elämäntavan kanssa.
 Heidät tunnistaa jo peittävästä pukeutumisesta. Sekä Jerusalemissa että Lipmanien kotikaupungissa Beit Shemeshissä on alkanut näkyä jopa naisia, jotka käyttävät konservatiivisten musliminaisten tapaan mustaa huntua. Sen alta näkyvät vain silmät.
 Hiukan yli 100 000 asukkaan Beit Shemeshissä asuu pääosin sellaisia ortodoksijuutalaisia, jotka eivät ole ääripäätä pukeutumisen suhteen mutta jotka noudattavat sapattisääntöjä pilkulleen.
 Monet heistä ovat alun perin kotoisin Yhdysvalloista, niin myös Lipmanit, jotka muuttivat Israeliin 15 vuotta sitten Marylandin osavaltiosta.
 Dov Lipmanin vaimo Dena Lipman kertoo, että muutto Israeliin oli aina hänen unelmansa.
 Dena Lipmanin mielestä elämä ortodoksijuutalaisessa kaupungissa on helpompaa kuin muualla: kaupat myyvät vain kosher-ruokaa, samanmielisiltä naapureilta saa aina tarvittaessa apua ja sapattina kaduilla on mukavan hiljaista.
 Harva tohtii ajaa autolla mihinkään , vaikka siitä ei saisikaan kivisadetta niskaansa – niin saattaa käydä joillakin asuinalueilla Jerusalemissa.
 Silti myös Beit Shemeshissä eriävät uskontulkinnat ovat  johtaneet mielenilmauksiin , ja Israelissa on jo pitkään  kiistelty sapattirajoituksista .
 – Täälläkin on ekstremistejä, jotka ovat yrittäneet rajoittaa naisten pukeutumista ja liikkumista, Dov Lipman kertoo.
 Lipman eroaa heistä siinä, että hänen mielestään muita ei saisi pakottaa samoille tavoille, vaikka itse olisi kuinka konservatiivinen.
 Beit Shemeshin kaupungissa bussit eivät kulje sapattina. Mika Mäkeläinen / Yle
 Kun tulee puhe julkisesta liikenteestä, Lipmanit tosin haluaisivat sapatin näkyvän kaikkialla. Bussien ei heidän mielestään pitäisi kulkea lainkaan haredien asuinalueilla, ja vuoroja pitäisi vähentää muuallakin Israelissa.
 Beit Shemeshissä ei sapattina kulje yksikään bussi, ja lähes kaikki viettävät sapattia kotonaan neljän seinän sisällä. Jerusalem olisi vajaan tunnin ajomatkan päässä, mutta ilman omaa autoa sinne ei pääse.
 Israelissa julkisen liikenteen sapattitauosta kiistellään kiivaasti. Käytännössä bussiliikenne sapattina riippuu paikallisviranomaisista.
 Asepalveluksen ja julkisen liikenteen lisäksi israelilaisia hiertää se , että suuri osa ääriortodoksijuutalaisista ei ole halunnut tai ei ole päässyt kiinni työelämään, koska heidän elämänsä on keskittynyt uskonnon harjoittamiseen.
 Dov Lipman on poliittisesti keskivertoääriortodoksia liberaalimpi ja edusti parlamentissa keskustalaista Yesh Atid -puoluetta.
 Kun Lipman toimi kansanedustajana vuosina 2013–2015, hän pyrki lisäämään ortodoksijuutalaisten työssäkäyntiä.
 – Olemme päässeet siihen, että yli 50 prosenttia heistä käy jo töissä, Lipman sanoo.
 Luku koskee miehiä, joiden vähäinen osallistuminen työelämään nähdään Israelissa taloudellisena rasitteena. Ääriortodoksinaisista yli 70 prosenttia käy töissä, mutta useimmiten vähän koulutusta vaativissa matalapalkka-ammateissa.
 Mea Shearimin kaupunginosassa Jerusalemissa kävijöitä kehotetaan pukeutumaan peittävästi. Mika Mäkeläinen / Yle
 Lieventynyt suhtautuminen asevelvollisuuteen  ja aiempaa aktiivisempi osallistuminen työelämään kertovat siitä, että ääriortodoksien asenteet ovat maltillisempia kuin ennen.
 Samalla juopa ääriortodoksien ja muun yhteiskunnan välillä on kaventunut.
 Dov Lipmanin mielestä se on näkynyt myös paikallistasolla. Kun Beit Shemeshiin valittiin viime syksynä uusi kaupunginjohtaja, rabbien lobbaama  ääriortodoksinen ehdokas hävisi , vaikka enemmistö asukkaista on ääriortodokseja.
 – Se oli uskomatonta. Ihmiset ovat oppineet, että voi olla ääriortodoksinen, voi olla kiihkeästi uskonnollinen, mutta voi silti äänestää pätevintä ehdokasta, Lipman sanoo.
 Hänen mielestään kyse ei ole maallistumisesta, vaan entistä maltillisemmasta suhtautumisesta muuhun yhteiskuntaan.
 Mutta entä Lipmanin omassa perheessä , maallistuuko tai maltillistuuko seuraava sukupolvi? Dov Lipmanin mielestä riski on pieni, sillä he ovat yrittäneet kasvattaa lapsensa suhteellisen vapaasti.
 – Jos ollaan hyvin tiukkoja ja julistetaan tarkkaan määriteltyä totuutta, silloin nuoret voivat kapinoida, Lipman uskoo.
 Lipmanin mukaan perheen lapset saavat harrastaa mitä tahansa. Uskonto pyritään esittämään heille iloisena asiana.
 Synagogan ympärillä toimiva ääriortodoksinen yhteisö on kuitenkin melko tiivis, joten lasten ystävät ja vaikutteet löytyvät samanhenkisestä seurasta.
 Uusi riski on tietokoneiden avaama ikkuna muuhun maailmaan.
 – Me todellakin rajoitamme sitä, mitä tietokoneella saa tehdä, Lipman tunnustaa.
 – Heillä ei ole tietokoneita huoneissaan. Kukaan ei tietäisi, mitä he tekevät tietokoneillaan öisin. Se on vaarallista.
 Dov Lipman ei anna lastensa käyttää nettiä ilman vanhempien valvontaa. Mika Mäkeläinen / Yle
 Älypuhelimien aikaan tästä rajoituksesta  ei ole tosin enää ole juurikaan hyötyä. Lipmanin mielestä lapset ymmärtävät, mitä vanhemmat haluavat, vaikka eivät voisikaan enää valvoa heidän tekemisiään.
 Dena Lipman kertoo, miten tyttären koulu vaati, että älykännykässä on koulussa suojus näytöltä pursuavia houkutuksia vastaan. Tytär kuulemma jatkoi sen käyttöä kotonakin, mistä äiti on ylpeä.
 Ääriortodoksien vallitseva kanta on, että kännykässä ei saa olla nettiä, mutta tästä on Lipmanien perheessä livetty.
 On siitä livetty muuallakin, mutta sitä ei vain ole tunnustettu.
 Dov Lipmanin mukaan kännykkätiheys ääriortodoksijuutalaisten perinteisellä asuinalueella Jerusalemin Mea Shearimissa on maan korkeimpia, koska useimmilla on kaksi kännykkäliittymää – yksi kosher-puhelin eli sääntöjen mukainen perusmalli ja toinen salassa pidettävä älykännykkä.
 Dov Lipman tunnustaa, että kännykkäkielto sapattina tuntuu vaikealta silloin, kun menossa on tärkeitä uutistapahtumia.
 Lipmanille ne tärkeimmät uutiset ovat sodat ja urheilutulokset. Jälkimmäisiä joutuu pahimmillaan odottamaan koko vuorokauden.
 Yhdysvalloissa asuessa oli helpompaa, kun ei-juutalainen naapuri saattoi sapattinakin kertoa tuoreimmat baseball-tulokset.
 Lue myös:
 Tämä pariskunta on kuin Israel pienoiskoossa – Pääministeri Netanjahusta saa aikaan tulisen mielipidetaistelun
 Sapatti hiljentää Jerusalemin kuin juhannus Helsingin – Mutta jos erehtyy ajamaan autoa väärällä kadulla, voi saada kiven tuulilasiin

Ääriortodoksien kännykässä ei saisi olla nettiä, mutta Lipmanien perheessä tästä on livetty – Äärijuutalaisten suurperheet muuttavat Israelin arkea ja politiikkaa


Summary: Kaikki maailman sianlihan vienti ei riittäisi kattamaan Kiinan suurta kysyntää.

Suomalaiset lihatalot saattavat hyötyä afrikkalaisen sikaruton leviämisestä Kiinassa. Sianlihan kulutus on Kiinassa suurinta maailmassa eikä Kiina itse pysty nyt täyttämään kysyntää. Sianlihan hinta Kiinassa on nousussa.
 Atrian toimitusjohtaja  Juha Gröhn  arvioi, että vienti Kiinaan voi tuplaantua tänä vuonna.
 Tämän vuoden vienti asettuu hänen arvionsa mukaan 5–7 miljoonaan kiloon. Atria  on vienyt sianlihaa  Kiinaan pari vuotta.
 Gröhnin mukaan vientimahdollisuudet lisääntyvät sikaruton takia hetkellisesti, mutta:
 – Meidän kokemus on, etteivät tällaiset ruokaongelmat ole kenellekään hyvä asia pitkällä tähtäimellä.
 Gröhn muistelee Britanniassa levinneen BSE-taudin eli hullun lehmän taudin vaikutuksia 2000-luvun alussa. Hinnat vaihtelivat ja markkinoille tuli sekava vaihe.
 Afrikkalaista sikaruttoa pidetään maailman kaikkien aikojen  suurimpana eläintautipandemiana . Tauti leviää herkästi eikä hoitoa tai rokotetta ole. Ihmiseen tauti ei tartu.
 Kiinan ongelmat voivat Gröhnin mukaan heilauttaa maailmanmarkkinoita ja vaikuttaa muun muassa viljan tuotantoon.
 Radikaalia lisäystä tuotantoon Atria ei aio Kiinan takia tehdä. Riskinä olisi suuren lihamäärän jääminen lopulta käsiin.
 – Todennäköisesti Kiina ratkaisee asian ja vientipotentiaali pienenee.
 Kiinan-vienti tuottaa paremmin
 Myös HKScan on päässyt kasvun imuun Kiinan sianlihamarkkinoilla.
 – Muiden mukana saamme hiukan parempaa hintaa tuotteistamme, sanoo viennistä vastaava johtaja  Jukka Nikkinen .
 HKScan on vienyt tuotteitaan Kiinaan vuoden ajan.
 – Ensimmäisenä vuonna oli tavoitteena kolme miljoonaa kiloa ja kolmantena vuonna yhdeksän miljoonaa kiloa. Sillä radalla ollaan.
 Nikkinen arvelee, että tavoitteen saavuttaminen voi helpottua, jos Kiinan sianlihapula jatkuu.
 Hinnat ovat Nikkisen mukaan nyt hiukan tasoittuneet, koska parin viime kuukauden ajan possua on jo tuotu Kiinaan valtavia määriä.
 Taudista puhdasta sianlihaa on myös ollut Kiinassa säilössä pakastettuna.
 Sianlihapulan odotellaan nostavan hintoja tuntuvasti vasta loppukesästä.
 – Kiinan markkinoilla puhutaan todennäköisesti kymmenien prosenttien hintojen noususta, Atrian Juha Gröhn arvelee.
 Kiinan kysyntä nostaa hintoja myös muualla maailmassa. Esimerkiksi EU:ssa sianlihan keskihinta on noussut 175 euroon sadalta kilolta helmikuun 135 eurosta.
 Kaikki muun maailman possu ei riittäisi Kiinassa
 Afrikasta liikkeelle lähtenyt virus on levinnytjo Venäjälle, Aasiaan ja itäisen Keski-Euroopan maihin. Kiinassa tauti todettiin ensi kertaa elokuussa ja epidemia riehuu nyt joka puolella maata.
 Kansainvälinen eläinten tartuntatautien toimisto arvioi, että Kiinassa  200 miljoonaa  sikaa kuolee tai joudutaan teurastamaan taudin leviämisen estämiseksi.
 Kiina on maailman suurin sianlihan tuottaja ja kuluttaja. Maassa tuotetaan lähes puolet maailman sianlihasta.
 – Kiina on niin valtava sianlihan markkina-alue, että muun maailman vienti ei riitä kattamaan heidän tarvettaan, sanoo Maa- ja metsätaloustuottajien keskusliiton asiantuntija, lihatiimin vetäjä  Marjukka Manninen .
 Mikko Airikka / Yle
 Sikatilojenkin toivotaan hyötyvän viennistä
 MTK:ssa toivotaan, että Kiinan-viennistä poikisi hyötyjä sianlihan tuottajille asti. Suomalaiset sikatilat ovat kärsineet kannattavuusongelmista.
 – On ilahduttava piristysruiske, jos viennistä saadaan nostetta hintaan ja tuottajahinta nousuun, Manninen sanoo, vaikka pitääkin Aasian tilannetta valitettavana.
 Kiinan valtavista sianlihan markkinoista hakee nostetta koko EU.
 – Euroopan sianlihamarkkinat olivat tukossa viime vuonna, vienti sakkasi pahasti. Esimerkiksi kiinalaiset pystyivät itse vastaamaan kysyntäänsä, sanoo maatalousekonomisti  Johannes Piipponen  Pellervon taloustutkimuksesta.
 EU:n sianlihan vienti Kiinaan kasvoi tammi–maaliskuussa edellisvuoden vastaavasta ajankohdasta 26 prosenttia. Suurimmat viejät Euroopassa ovat Saksa ja Espanja.
 Tänä vuonna EU-maiden sianlihan viennin arvioidaan kasvavan 11 prosenttia.
 Piipponen arvioi, että sianlihan kallistuessa Kiinassa kuluttajat siirtyvät ostamaan enemmän kanaa ja naudanlihaa.
 HKScanin Jukka Nikkinen taas epäilee, ettei kiinalainen kuluttaja hevillä vaihda possua kanaan.
 – Sianlihalla on vahva asema, sitä on joka päivä pöydässä, Nikkinen sanoo.
 Hänen mukaansa Kiinassa arvostetaan ruhonosia, joita ei Suomessa käytetä, kuten sorkkia, elimiä ja häntiä. Luun vieressä oleva liha on kiinalaisten mielestä maukkainta.
 Lihanviejille on etua siitä, että koko sianruho voidaan hyödyntää.
 Lue lisää:
 Eväsleivän meetvurstisiivu voisi tuoda maailman pahimman eläintautipandemian myös Suomeen – Onko rajusti leviävä sikarutto pysäytettävissä?
 Kiinassa riehuva afrikkalainen sikarutto hyödyttää suomalaisia lihataloja

Afrikkalainen sikarutto riehuu Kiinassa – suomalaiset lihatalot voivat hyötyä valtavien markkinoiden sianlihapulasta


Summary: Matkasimme viulisti Elina Vähälän seurassa junalla Lahdesta Helsinkiin.

Ikkunan takana mäntymetsä vaihtuu peltotilkkujen muodostelmaksi. Horisontissa siintää punainen tupa, jonka laidalla lienee perunamaa. Sitten on taas metsän vuoro.
 Parasta junamatkailussa ovat maisemat, ja niistä puhutaan nytkin.
 – Synnyin maissipeltojen keskellä Iowassa, mutta kasvoin Päijät-Hämeessä. Harjua, järvimaisemaa, metsää. Olen Lahden tyttöjä,  Elina Vähälä  sanoo.
 Vähälä, 43, on kysytyimpiä suomalaisia viulusolisteja maailmalla. Hänen soittonsa hurmaa yleisön ja inspiroi säveltäjiä. Vähälä on niitä solisteja, joille säveltäjät kirjoittavat musiikkia.
 Kuhmon kamarimusiikki on Naantalin musiikkijuhlien tapaan festivaali, jossa Elina Vähälä nähdään käytännössä joka vuosi. Kuva vuodelta 2016. Stefan Bremer / Kuhmon kamarimusiikki
 Vähälän elämä on musiikin lisäksi pitkälti juuri tätä, siis matkustamista. Tylsistymisen hän väistää tekemällä töitä.
 – Duunia riittää loputtomiin. Junassa tai lentokoneessa voi pyörittää toimistoa tai opiskella biisejä esimerkiksi kuuntelemalla.
 Parasta olisi, jos voisi myös rentoutua.
 – Pistää kamat pois ja katsella maisemia.
 Maailmanloppu vai uuden aikakauden alku?
 Vähälän viulun on rakentanut  Giovanni Battista Guadagnini  vuonna 1780. Saman rakentajan viuluja huutokaupataan usein sadoillatuhansilla euroilla. Viime vuonna eräästä yksilöstä maksettiin lähes kaksi miljoonaa euroa.
 Junassa Vähälä asettaa arvoviulun kotelossaan jalkoihinsa niin, että sen voi tuntea. Tapa juontaa juurensa joulukuuhun 2012.
 Tarkka päivämäärä on 21.12.2012. Sen Vähälä muistaa, sillä monet uskoivat, että mayat olisivat muinoin ennustaneet maailmanlopun osuvan juuri kyseiselle päivälle.
 Vähälä oli aloittanut matkan Saksasta kohti Suomea ja joulunviettoa. Edessä oli kaksi lyhyttä junamatkaa Karlsruhesta Mannheimiin ja sieltä Frankfurtiin, josta lento lähti kohti kotia.
 Virkailija kehotti rauhoittumaan.  Elina Vähälä
 Vähälä syventyi ensimmäisellä junaetapilla sähköposteihin ja perillä oltiin hujauksessa.
 – Saavuimme asemalle ja ajattelin, että ai, ollaan täällä jo. Astuin junasta ja huomasin, että seuraavan junan lähtöön on parikymmentä minuuttia aikaa.
 Vähälä lähti kuluttamaan aikaa asemalla. Ahtaassa puodissa joku ohitti Vähälän niin, että huilukotelo sipaisi viulistia.
 Sitten iski paniikki.
 – Tajusin, ettei selässäni ole sitä tuttua painoa, Vähälä päivittelee ja näyttää käsillään, kuinka hän hapuili turhaan viulukotelon olkaimia hartioiltaan.
 – Tein varmaan jonkun pikamatkan maailmanennätyksen juostessani takaisin laitureille. Juna oli jo lähtenyt, sen olin nähnyt omin silmin. Menin lippuluukulle selostamaan tilanteen virkailijalle.
 Elina Vähälä miksauslaitteen kimpussa Kuhmon kamarimusiikkipäivillä 2015. Tatu Hiltunen / Kuhmon kamarimusiikki
 Vähälä muisti oikean vaunun ravintolavaunusta laskien. Virkailija soitti junaan ja viulua alettiin etsiä. Alkoi ikuisuudelta tuntuva odotus.
 – Se on hirveintä. Olin itkun ja naurun rajamailla. Virkailija kehotti rauhoittumaan, Vähälä nauraa.
 Lopulta puhelin soi. Viulu oli löytynyt. Vähälä sai soittimensa takaisin Frankfurtin asemalta ja ehti vielä lennollekin. Tax-free:sta mukaan tarttui juhlashampanja.
 – Olin yhteensä 45 minuuttia ilman viuluani. Se tunne oli aivan hirvittävä. Ensimmäinen ajatukseni oli, että nytkö se kävi minulle. Niin monille kollegoille se on tapahtunut.
 Asiantuntijoiden mukaan kyseinen päivämäärä ei tarkoittanut mayoille maailmanloppua, vaan yhden aikakauden loppua ja toisen alkua. Vähälän kohdalla ennustus pitää paikkansa.
 – Nykyään lasken tavarani reissuilla: yksi, kaksi, kolme. Viulukoteloa en enää koskaan pistä ylähyllylle.
 Pieni piiri pyörii
 Muusikot suhaavat kesäisin ympäri Suomea esiintymässä klassisen musiikin festivaaleilla, joita järjestetään hämmentävän paljon. Lauantaina päättyneitä Naantalin musiikkijuhlia pidetään klasarifestarikauden alkuna.
 Ympäristö on osa klassisen musiikin kesäfestivaalien viehätysvoimaa. Eilen päättyneillä Naantalin musiikkijuhlilla esiintyi vakiotaiteilijoiden lisäksi muun muassa Apocalyptica. Naantalin Musiikkijuhlat
 Vähälä on esiintynyt Naantalissa joka vuosi jo parin vuosikymmenen ajan. Hän on taiteellisen johtajan, sellisti Arto Noraksen luottomuusikkoja ja kuuluu kalustoon. Samaan tapaan Vähälä on vakioesiintyjiä muun muassa Kuhmon kamarimusiikkipäivillä.
 Vastaavia vakioesiintyjiä ovat festivaalit täynnä. Kriittisesti tarkasteltuna festivaalit ovat siis pienten piirien temmellyskenttiä, joihin uusia muusikoita otetaan mukaan vähän ja harvoin.
 – Perusrinki pyörii eri mausteilla, Vähälä myöntää.
 Käytäntö on siinä mielessä ymmärrettävä, että tuttu konsepti tuntuu toimivan eri puolilla maata. On etu, kun yleisö tietää, mitä on luvassa. Festivaaleilla voi kätevästi seurata, mitä tutuille maailmaa kiertäville muusikoille kuuluu, ja mihin suuntaan he ovat taiteellisesti menossa.
 Pääsääntöisesti klassisen musiikin festivaaleille riittääkin kiitettävästi yleisöä.
 Muusikoita kesäfestivaalit vetävät puoleensa siksi, että takaraivossa on aina kaipaus kamarimusiikin pariin. Kysymys ei siis Vähälän mukaan ole siitä, että muusikot pelkäisivät jäävänsä paitsi keikkatarjouksista ja kontakteista. On eri asia soittaa orkesterin solistina tai osana sitä kuin tehdä musiikkia muutaman kollegan kanssa.
 – Siinä on oma viehätyksensä. Miljööt ovat hienoja ja ihmiset ovat liikkeellä. Yleisöllehän tätä tehdään. Kieltämättä toisinaan haaveilen, että joskus tulisi se kerta, että olisi putiikki kiinni vaikkapa koko heinäkuun, kun suurin osa ihmisistä on lomalla.
 Muusikoille kesäfestivaalit ovat paljon muutakin kuin työtä. Tomas Djupsjöbacka Kuhmon rantaraitilla vuonna 2016. Stefan Bremer / Kuhmon Kamarimusiikki
 Käytännössä festivaalit tarjoavat myös muusikoille unohtumattomia taidekokemuksia. Anekdootteja jää kerrottavaksi jälkipolville, sillä festivaaliaika on – jos ei nyt leirielämää – niin yhteisöllistä aikaa. Vähälän koskettavin muisto Naantalista on kuluneella viikolla Helsingissä esiintyneen huippupianistin  Grigori Sokolovin  konsertti ja  Beethovenin   Hammerklavier  eli  Sonaatti nro 29 .
 – Muistan kyynelehtineeni sen aikana tyyliin sokissa, että miten tämä voi olla näin upeaa.
 Kerran Vähälä ja kumppanit odottivat esiintymisvuoroaan Naantalin kirkon pihalla. Aikaa oli noin kymmenen minuuttia, kun lätsähti. Lintu paskoi oksan kautta fagotisti  Jussi Särkän  valkoisen takin molemmille olkapäille.
 – Siinä pohdittiin, että mikä olisi oikea taktiikka. Ehdotin, että kaapaistaan kuivalla pahimmat pois, ja sitten viimeistellään kostealla.
 Jälki oli karmivaa, mutta se ei esiintymistä estänyt.
 – Sinne vain lauteille, Vähälä muistelee.
 Sibelius-viulukilpailusta epämieluisat muistot
 Musiikki on Vähälän geeneissä.
 – Isän puolelta Vähälän suvussa Ullavassa, Kaustisen naapuripitäjässä, on ollut seppiä, joista moni on ollut myös viulisti ja viulunrakentaja, Vähälä kertoo.
 Sukutila on laitettu kuntoon ja se on kuin museo pajoineen, työkaluineen ja tarvikkeineen. Innostus viulunsoittamiseen heräsi kuitenkin arkisesti television ääressä  Viuluviikarit -ohjelmaa katsellessa.
 Vähälä aloitti viulunsoiton kolmevuotiaana Päijät-Hämeen konservatoriossa, myöhemmin oli vuorossa Kuhmon Viulukoulu. Sen myötä myös Vähälä nähtiin soittopuuhissa televisiossa jo lapsena.
 Vuonna 1995 oli aika osallistua kansainväliseen Sibelius-viulukilpailuun.  Pekka Kuusiston  voittoon päätynyt kisa oli Vähälälle epämieluisa kokemus. Tie tyssäsi välieriin.
 Pekka Kuusisto on Sibelius-viulukilpailun ainut suomalaisvoittaja. Nella Nuora / Yle
 – En ollut vielä valmis tuollaiseen kilpailuun. Soitostani puuttui jotain.
 Helsingin Sanomien kriitikko  Seppo Heikinheimo  luonnehti Vähälän soittoa tuolloin suomalaiseksi hyvässä ja pahassa.
 – Se oli tunnollista ja kunnollista, joskus hieman kitisevää eikä koskaan sensuellia tai pikkuisen keimailevaa edes silloin, kun olisi pitänyt, nimittäin Wieniawskin muunnelmissa, Heikinheimo  kirjoitti .
 Vähälä muistaa kritiikin edelleen ulkoa.
 – Siellä luki, että Vähälä puristi liikaa sillä seurauksella, että viulun ääni meni tukkoon. Se ei tosin estänyt salissa olleita suomalaisnuorukaisia karjumasta kurkkuaan pilalle, Vähälä toistaa.
 Aivan oikein. Juuri niin Heikinheimo kirjoitti, ja lisäsi nuorille vinkiksi, ettei äänenmurroksessa niin pitäisi tehdä.
 Pian nuoren viulistin taidot huomattiin Heikinheimon kriittisistä sanoista huolimatta ammattipiireissä. Vähälää kosiskeltiin parikymppisenä merkittäviin pesteihin merkittävissä orkestereissa.
 – Silloin koin, ettei ollut sellaisen aika ollenkaan. Oli vielä paljon opiskeltavaa ja tehtävää. Nyt kun ajattelee, niin vau, mikä luottamus heillä oli siihen, että olisin oppinut siihen hommaan. Varmasti olisinkin oppinut, sillä tekemällä oppii, Vähälä pohtii.
 Vähälä ja kapellimestari Kirill Karabits konsertoivat Helsingin kaupunginorkesterin kanssa maaliskuussa 2017. Tiina-Maija Lehtonen / Yle
 Äärimmäisen harvan muusikon tie vie solistiksi. Vähälä päätyi asemaansa jousi- ja kamariorkestereiden kautta. Se on luonteva jatkumo, sillä solistinen soitto on Vähälän mukaan aina kamarimusiikillista.
 – Tarvittaessa nostat soittosi orkesterista ulos, tarvittaessa olet osa koneistoa. Se on presenssiä ja fraseerausta. Solistisessa soitossa kysymys on siitä, miten otat liidin itsellesi ja soitat niin, että kaikki ymmärtävät, mitä olet tekemässä.
 Ajatuskin vallan väärinkäytöstä yököttää
 Ollaan kymmenen minuutin päässä Tikkurilasta. Junamatka on kulunut hujauksessa ja lähenee loppuaan. Vähälä tosin jatkaa vielä matkaansa Helsingistä Naantaliin.
 Toukokuun lopulla Vähälä nimitettiin Wienin musiikin ja esittävän taiteen yliopistoon viulunsoiton professoriksi. Opetuspiste löytyy siis jatkossa Suomen Viuluakatemian lisäksi Itävallasta, jonka tieltä Saksa ja Karlsruhen musiikkikorkeakoulu jää historiaan.
 Opettaminen on Vähälälle kutsumus.
 – Siitä, mitä olen aikoinaan opettajiltani saanut, on ikään kuin kertynyt velkaa, jota on jaettava seuraaville sukupolville.
 Viulistilegenda Tuomas Haapanen Jean Sibelius -viulukilpailussa 2015. Sandra Saulo / Yle
 Klassisen musiikin opetus nojaa mestari–kisälli-perinteeseen, joka on altis vallan väärinkäytölle. Vähälän tapauksessa velka on kuitenkin luonteeltaan pelkästään positiivista. Hänelle tärkeimpiä opettajia ovat olleet muun muassa  Pertti Sutinen ,  Zinaida Gilels ,  Ilja Grubert  ja  Tuomas Haapanen .
 – Suurin osa opettajistani on ollut miehiä, ja kaikki ovat tehneet työnsä vastuullisesti. On yököttävä ajatus, että tilanne voisi olla toisin.
 – Toki teini-iässä saatoin jonkun mestarikurssin opettajasta olla sitä mieltä, että siinä on täysi idiootti, mutta se on aivan eri asia.
 Omille oppilaileen Vähälä pyrkii tarjoamaan ratkaisuja. Soittamisessa kaikki lähtee perustekniikasta ja hyvästä soittoasennosta. Ohjelmisto kasvaa kokemuksen ja harjoitustuntien mukana, ja taitotason säännölliseen tarkasteluun Vähälällä on selkeä mielipide.
 Tutkinnot peruskursseista ja kevättutkinnoista lähtien ovat soitonopetuksessa hänen mielestään pelkästään hyvä asia.
 – Ne nostavat motivaatiota tietyn ohjelmistokokonaisuuden opettelemiseen.
 Entä miten Vähälä itse pitää soittokuntoaan yllä? Käytännössä on kuulemma saanut huomata, että konsertit itsessään pitävät vetreänä.
 – Lisäksi olen taas innostunut todella perustason harjoituksista, joita tehdään myös ilman jousta, Vähälä sanoo ja koputtelee vasemman käden sormillaan ilmaviulun otelautaa.
 Vähälä ja hänen kolme kantamustaan Helsingin rautatieasemalla. Karoliina Simoinen / Yle
 Kännykkä kateissa
 Yksi, kaksi, kolme. Matkalaukku, käsilaukku ja viulukotelo. Ne ovat Vähälän mukana, kun on aika nousta junasta Helsingin rautatieasemalle.
 Ovella viulisti säikähtää ja jämähtää paikoilleen kopeloiden taskujaan.
 – Missä mun kännykkä on?
 Vähälä päästää ihmiset ohitseen ja käy etsimässä penkkinsä päältä ja alta. Sitten on käsilaukun vuoro.
 – Täällähän se, hän huokaisee.

Elina Vähälän pahin painajainen kävi toteen, kun arvoviulu unohtui junaan – huippusoittajille kesä on tarinoita ja kamarimusiikkia


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Afrikkalainen sikarutto riehuu Kiinassa
 Suomalaiset lihatalot voivat hyötyä Kiinassa riehuvasta  afrikkalaisesta sikarutosta . Atria ja HKScan uskovat sianlihan Kiinan-viennin kasvavan ja hintojen nousevan Kiinassa. Kiinan sianlihan markkinat ovat valtavat, sillä maa on suurin sianlihan tuottaja ja kuluttaja.
 Kaksi kuoli kolarissa Seinäjoella
 Onnettomuus tapahtui taajamassa Hyllykallion alueella. Yle
 Kaksi ihmistä on kuollut  liikenneonnettomuudessa Seinäjoella . Henkilöauto törmäsi puuhun kovassa vauhdissa Kivisaarentiellä hieman puolenyön jälkeen, poliisi kertoo.
 Surmansa saivat kuljettaja ja etupenkillä istunut mies. Molemmat miehet olivat seinäjokelaisia ja syntyneet 1990-luvulla. Takapenkillä ollut matkustaja loukkaantui lievästi.
 Israelissa ortodoksijuutalaisten erityisoikeudet ärsyttävät monia
 Lipmanin perheessä valmistaudutaan sapattiin kovalla kiireellä. Mika Mäkeläinen / Yle
 Tiukan uskovaiset ortodoksijuutalaiset noudattavat kirjaimellisesti uskonnon säädöksiä, jotka rajoittavat monta elämisen alaa. Sapattisäädökset kieltävät muun muassa työnteon ja sähkölaitteiden käytön.
 Ortodoksijuutalaiset on muun muassa vapautettu asepalveluksesta, mikä herättää närää. Israelin  puolueet olivat niin riitaisia  erivapauden poistosta, että maahan piti määrätä uudet parlamenttivaalit.
 Hellerajaa hätyytellään
 Ilmatieteen laitos
 Onnen päivä: lähes koko maassa on aurinkoista. Etelässä ja paikoin maan keskivaiheillakin rikkoutuu helleraja. Näillä näkymin helteiden pitäisi jatkua juhannukseen saakka. Maan eteläosissa metsäpalo- ja ultraviolettisäteilyvaroitukset. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Kiinan sikarutto lisää suomalaislihan vientiä, kolari vaati Seinäjoella kaksi henkeä, aurinko porottaa


Summary: Lasku korjaustöistä jää asukaille, sillä kymmenen vuotta sitten valmistuneen talon takuuaika on umpeutunut.

Australiassa on noussut kiivas keskustelu rakennussäädöksistä ja kuluttajan oikeuksista, kun Sydneyssä sijaitseva kerrostalo jouduttiin perjantaina evakuoimaan.
 Sadat asukkaat määrättiin siirtymään väliaikaismajoitukseen, kun 10-kerroksisen Mascot Towers -asuintalon rakenteista löydettiin halkeamia ja talo katsottiin vaaralliseksi. Vaurioiden tai tarvittavien korjaustöiden laatu ei ole vielä selvillä.
 – Tässä vaiheessa insinöörien pitää tutkia palkkien halkeamat. Asukkaat eivät voi olla tällöin paikalla, pelastuslaitoksen apulaispäällikkö  Roger Mentha  kertoi Australian yleisradioyhtiölle.
 Kyseessä ei ole ensimmäinen kerta, kun uudehko asuintalo joudutaan Australiassa tyhjentämään epäillyn rakennusvirheen vuoksi.
 Viime joulukuussa 3 000 asukasta evakuoitiin Sydneyssä sijaitsevasta Opal Tower -pilvenpiirtäjästä sen jälkeen, kun asukkaat olivat kuulleet alakerroksista "kovia pamauksia". Tarkemmissa tutkimuksissa vastavalmistuneen talon rakenteista löydettiin murtumia ja pilvenpiirtäjän huomattiin liikkuneen muutaman millimetrin.
 Takuu kestää kuusi vuotta
 Uuden Etelä-Walesin osavaltion lainsäädännön mukaan rakennuttaja on vastuussa työnsä laadusta kuusi vuotta. Perjantaina evakuoitu Mascot Towers on kuitenkin valmistunut kymmenen vuotta sitten, joten lasku korjaustöistä kaatuu asukkaiden niskaan.
 – Kuluttajilla ei ole mitään tahoa, jonka puoleen kääntyä näissä tapauksissa. Ei ole ketään, jota haastaa oikeuteen, kommentoi talonomistajien etujärjestön tiedottaja  Stephen Goddard   ABC:lle .
 Myös Australian insinöörien ammattiyhdistys EA vaatii parempaa kuluttajansuojaa.
 – Mascot Towersin tilanne on lisätodiste siitä, että me tarvitsemme muutoksia rakennusalalle, EA:n tiedottaja  Jonathan Russel  sanoi uutistoimisto AFP:n mukaan.
 – Ei saisi olla niin, että vasta kriisi saa hallinnon toimimaan yhteisen turvallisuuden ja kuluttajansuojan eteen, Russel jatkoi.
 Lue lisää:
 ABC: Mascot Towers unit owners to foot bill for repairs prompting calls for better consumer protections

Halkeamat rakenteissa johtivat kerrostalon evakuointiin Australiassa – asukkaat vaativat parempaa kuluttajansuojaa


Summary: Lahden tapausta pidetään silti poikkeuksellisena, sillä yhtä laajoja hyökkäyksiä ei yleensä nähdä.

Lahden kyberhyökkäyksen kaltaista tapahtumaa oli osattu odottaa, toteaa Liikenne- ja viestintäviraston Traficomin johtava asiantuntija  Kauto Huopio . Rikolliset etsivät jatkuvasti verkon haavoittuvuuksia ja iskevät heikkoon kohtaan heti sellaisen havaittuaan. Kyse voi olla tunneista.
 – On todennäköistä, että osa kunnista on varautunut tietoverkkohyökkäykseen paremmin ja osa huonommin kuin Lahti. Joissain kunnissa on vakava peiliin katsomisen paikka, mutta aivan kaikilla kunnilla on tässä tehtävää, Huopio sanoo.
 Merkittävyydessään Lahden tapaus oli silti erityinen, sillä vastaavan laajuinen verkkohyökkäys toteutuu harvemmin.
 Tästä on kyse: Lahden kaupungin tietoverkkoon hyökättiin tiistaina iltapäivällä. Se aiheutti merkittäviä häiriöitä terveysasemien ja hammashoitoloiden toiminnassa.
 Keskusrikospoliisi (KRP) kertoi keskiviikkona, että se on aloittanut esitutkinnan Lahden kaupungin tietojärjestelmiin tiistaina kohdistetusta hyökkäyksestä. KRP:n mukaan tietojärjestelmän saastuttanut haittaohjelma on niin kutsuttu troijalainen.
 Tutkinnanjohtaja, rikoskomisario  Sami Siurola  on kertonut, että ainakin tuhat tietokonetta saastui. Tekijätaho ei ole tiedossa.
 Tietojenkalastelu arkipäivää
 Kyberkeskukselle tulee päivittäin ilmoituksia organisaatioilta niin kutsutuista tietojenkalasteluyrityksistä vähintäänkin jonkun käyttäjän osalta. Hieman harvinaisempia ovat ilmoitukset organisaatioiden tietojärjestelmiin pääsystä – silti useita sellaisia tulee kuukausittain, joskus jopa viikoittain.
 – Hyökkääjän tarvitsee onnistua vain kerran. Vastapuolen haasteena on onnistua torjumaan hyökkäys joka kerta, Huopio vertaa.
 Huopio muistuttaa, että yhteiskunnassa ollaan riippuvaisia sähköisistä toiminnoista, ja digitaalisen yhteiskunnan rakentaminen vaatii valveilla oloa.
 Tapaus Lahti
 Tietoturvaongelma näkyi Lahden kohdalla reaalimaailmassa, koska se aiheutti häiriötä terveyskeskusten toiminnassa ja pysäytti esimerkiksi verinäytteiden ottamisen laboratoriossa. Tässä yhteydessä oli kuitenkin kyse suojaustoimenpiteestä. Tietoliikenneyhteydet kaupungin ja hyvinvointiyhtymän välillä katkaistiin hyökkäyksen laajenemisen estämiseksi.
 – Lahden tapauksessa oli mukana myös myönteistä huomattavaa: palveluntarjoajapuoli pystyi reagoimaan havaittuun hyökkäykseen hyvin nopeasti, Huopio kiittää.
 Lahden kaupunki myös informoi tilanteesta terveyskeskuksen asiakkaita. Huopio ei näe tapahtuneen jälkeen tarvetta liialliseen huoleen.
 – Sanoisin, että sosiaali- ja terveysalalla tehdään hyvää yhteistyötä tietoturva-asioiden osalta. Minä ainakin nukun kohtalaisen levollisin mielin tältä osin.
 Tietoturvaongelmia tulee esille yhteiskunnassa eri tasoilla. Periaatteessa kenelle tahansa sähköpostiosoitetta käyttävälle ihmiselle voi aueta eteen viesti, jossa kerrotaan arpajaisvoitosta tai pyydetään rahaa jollekulle kaukaiselle ystävälle, jolla on terveysongelmia. Näissä tapauksissa verkkorikollinen voi pyrkiä identiteettivarkauteen ja taloudellisen hyödyn saavuttamiseen.
 Tavallinen netin käyttäjä voi ylläpitää omaa valppauttaan ja tehdä päivityksiä aina kun niitä on saatavilla.
 Kuntien tietoturvasta huolehtiminen on tärkeää, koska ne tarjoavat suuremmalle joukolle ihmisiä muun muassa terveys- ja sosiaalipalveluita, vesi- ja viemäripalveluita sekä liikenteenohjausta. Tietojenkäsittelyn tulisi voida sujua luotettavasti.
 Hyökkääjät etsivät helppoja kohteita
 Huopio ei erottelisi lähtökohtaisesti yksityisiä ja julkisia organisaatioita toisistaan kiinnostavuudessa verkkohyökkääjälle. Maalitauluna kyberrikolliselle on internet sekä siihen liitettyjen järjestelmien heikkoudet.
 – Yleisesti ottaen keskivertohyökkääjät eivät erityisesti valitse kohteitaan. Etsitään vain verkosta haavoittuvia järjestelmiä tai käyttäjiä, joiden hyväuskoisuutta voidaan hyödyntää erityyppisiin rikollisiin tarkoituksiin.
 Kunnat ovat Huopion mukaan ehkä jossain määrin "pehmeä" kohde, sillä kuntien tietotekniset järjestelmät on toteutettu tyypillisesti pitkän ajan kuluessa. Palvelimissa voi olla tällöin hyvinkin perustavanlaatuisia ongelmia esimerkiksi puutteellisen tietoturvatason noston osalta. Kuntien tietotekniikkaa on voitu päivittää rakentamalla uusi kerros vanhan järjestelmän päälle. Lisäksi palveluita on voitu hankkia eri toimijoilta.
 – Usein voi olla, ettei hyökkääjä tarkkaan tiedä tai ymmärrä mihin on päässyt sisään – onneksi. Tiedostava hyökkääjä voisi saada aikaan merkittävääkin tuhoa jakamalla arkaluonteisia tietoja eteenpäin tai tuhoamalla avainjärjestelmiä, Huopio sanoo.
 Hän korostaa, että kuntien tulisi ensinnäkin kiinnittää huomiota tietoturvan perusteista huolehtimiseen ja toisaalta loppukäyttäjien kouluttamiseen.
 – Kun talon sokkeli on kunnossa, voidaan miettiä monimutkaisempia valvontajärjestelmiä. Lopulta pitkän ketjun heikoin lenkki ratkaisee kokonaisuuden turvatason.
 Lue lisää :
 KRP vahvistaa: Lahden tietojärjestelmän saastuttanut ohjelma on troijalainen, tekijä vielä epäselvä
 Lahden kyberhyökkäystutkinta: livahtiko haittaohjelma tuhanteen tietokoneeseen yksittäisen käyttäjän toiminnan vuoksi?

Lahden troijalaishyökkäys ei tullut yllätyksenä, sillä kuntien tietoturvassa on puutteita – "Joissain kunnissa piilee vakava peiliin katsomisen paikka"


Summary: Laivaliikenteen päästöt ovat vajaat kolme prosenttia ihmisten kasvihuonekaasupäästöistä. Se on lähellä lentoliikenteen päästöjä.

Olet lähdössä Suomesta ulkomaille. Kumman vaihtoehdon sinä valitsisit matkustamiseen: nopeuden ja edullisuuden vai hitauden ja hintavuuden?
 Turkulaiset  István Rytkönen  ja  Nea Peltoniemi  sekä oululainen  Eija Kotkavirta  valitsevat matkustusvälineekseen junan, vaikka sillä liikkuminen on usein kalliimpaa, hitaampaa ja vaivalloisempaa, jos verrataan laiva- tai lentomatkustamiseen.
 Mutta miksi ihmeessä? Annetaan heidän kertoa.
 Onko matkustamisen pakko olla tehokasta?
 Ilmasto.
 Se on suurin syy siihen, miksi István Rytkönen matkustaa ulkomaille junalla. Hän pyrkii jatkuvasti tarkastelemaan omaa elämäntapaansa ja kehittämään sitä mahdollisimman ilmastoystävälliseksi. Pari vuotta sitten Rytkönen luopui laivamatkustamisesta sekä lentämisestä, ja hiljalleen mies alkoi matkustaa maailmalle Tukholman kautta junalla.
 Rytkönen matkustaa Tukholman kautta Eurooppaan kolmesta kuuteen kertaan vuodessa. Hänen isovanhempansa asuvat Budapestissä ja sen lisäksi reissuja tulee tehtyä myös muualle Eurooppaan.
 – Minulla on paljon sukulaisia ympäri Eurooppaa ja koen, että on tärkeää käydä tapaamassa heitä. En ole pitänyt matkustamisesta taukoa tai jäänyt odottelemaan uusia teknologioita, olen pyrkinyt valitsemaan nykymahdollisuuksilla fiksuimman tavan matkustaa.
 – En kuitenkaan sano, etten olisi yhden yhtä laivaa ottanut Tallinnaan tai Tukholmaan, hän jatkaa.
 Pohjois-Suomestakin Tukholmaan pääsee nopeammin Turun tai Helsingin kautta, koska Suomen puolella raideliikenne on huomattavasti nopeampaa kuin Pohjois-Ruotsissa. Turusta Tukholmaan kestää maateitse lähes kaksi vuorokautta.
 Matka Suomesta Tukholmaan maateitse junalla ja bussilla edellyttää tällä hetkellä jonkin verran aikaa. Etelä-Suomesta matkaan saa varata useamman vuorokauden.
 Suomen puolella täytyy ensin päästä Tornioon Suomen ja Ruotsin rajalle. Sinne menee lähes joka päivä Helsingistä lähtevä Kolarin-yöjuna. Melko lähelle Kemiin pääsee useamminkin.
 Matka ei myöskään kokonaan onnistu junalla. Tornio-Haaparanta-kaksoiskaupungista matkaa täytyy jatkaa bussilla noin kahden ja puolen tunnin ajomatkan päähän Pohjois-Ruotsin Luulajaan. Sieltä pääsee suoraan Tukholmaan, tosin matkaan menee suoralla junalla noin neljätoista tuntia.
 Rytkönen myöntää, että Turusta ei tavallaan ole mitään järkeä kiertää pohjoisen kautta Ruotsiin.
 – Asiaan voi kuitenkin suhtautua niin, että etenkin Suomessa ja Ruotsissa junat ovat tosi hyviä ja nopeita, niin miksi ei uhraisi hieman enemmän aikaa ja rahaa matkustamiseen. Heittäytyy matkan vietäväksi, eikä tee kaikkea niin tehokkaasti ja totutusti, Rytkönen sanoo.
 Myös Rytkösen kumppani Nea Peltoniemi inspiroitui vaihtamaan laivamatkustamisen raiteita pitkin kulkemiseen. Kuten Rytkösellä, myös hänellä ekologisuus oli päällimmäinen syy muutokseen.
 Peltoniemi ja Rytkönen matkustivat vastikään yhdessä Istvánin sukulaisten luokse Eurooppaan. Matkan he tekivät Haaparannan ja Luulajan kautta.
 – Viime vuoden ajan matkat on liikuttu maata pitkin, Peltoniemi sanoo.
 Hiilijalanjäljen määrittely on lähes mahdotonta
 Laivaliikenteen päästöt ovat vajaat kolme prosenttia ihmisten kasvihuonekaasupäästöistä. Se on yksittäiseksi päästölähteeksi paljon ja lähellä lentoliikenteen päästöjä.
 Tässä jutussa päästöt on laskettu VTT:n Lipasto-tietokannan perusteella. Sen mukaan päästöistä neljä viidesosaa on laskettu matkustajille ja loput rahdille.  Maaseudun Tulevaisuus  teetätti viime vuonna konsulttiyrityksellä laskelmia samoilla lukemilla eri kulkumuotojen päästöistä, ja kävi ilmi, että laivamatka Helsingistä Tukholmaan saastutti enemmän kuin sama matka lentämällä, jos lentokone on suihkukonetta vähäpäästöisempi potkurikone.
 Tällä hetkellä matkustajan on mahdotonta vertailla laivojen päästöjä tarkasti. Tilanne on hieman helpottumassa, kun laivayhtiöiden pitää kesäkuun lopusta alkaen kertoa polttoainekulutuksensa Trafille uuden EU-direktiivin takia, ja tiedoista tulee myös julkisia. Kun Yle toukokuussa kysyi polttoainekulutuksia Suomessa liikennöiviltä laivayhtiöiltä, vain yhtä lukuun ottamatta niitä ei kerrottu.
 Se, kuinka suuri on yhden matkustajan laivamatkan hiilijalanjälki, on kuitenkin vaikeampi kysymys. Vastaus voi olla se, että laivamatkustaminen on hyvin ekologista, tai sitten se on hyvin epäekologista – riippuen siitä, miten tilastoja tulkitaan.
 Laivat nimittäin kuljettavat harvoin pelkästään matkustajia.
 Jos Oulusta matkustaa junalla Tukholmaan, matkaan saa varata noin 33 tuntia.
 Suomesta Tukholmaan tai Tallinnaan kulkevat alukset kuljettavat myös rahtia. Voi siis ajatella, että laivat liikkuisivat ilman matkustajiakin, koska tavaran täytyy kulkea. Matkustajaliikenne on ekologista, koska se on ikään kuin rahdin sivutuote, kuvailee laivayhtiöitä edustavan Suomen Varustamojen johtava asiantuntija  Olof Widén .
 Toisaalta asian voi nähdä niinkin, että jos matkustajia ei olisi, laivaliikenteessä voitaisiin liikennöidä pelkillä rahtialuksilla, jotka voisivat kuljettaa enemmän rahtia hitaammin eli energiatehokkaammin.
 Taloudellisesti matkustajat ovat kuitenkin laivayhtiöille tärkeitä, ja kaikkein tärkeimpiä ovat risteilymatkustajat, jotka eivät välttämättä edes poistu laivasta.  Tallinkin omien lukujen  mukaan yli puolet sen tuloista tulee ravintoloiden ja myymälöiden tuloista ja noin neljäsosa lipputuloista. Vain noin 13 prosenttia tuloista tulee rahdista. Voi siis ajatella niinkin, että tavaran kuljettaminen on risteilyjen sivutuote.
 Kun Eija Kotkavirta haluaa maailmalle, hän nousee junaan Oulusta. Seuraava reissukohde on Tanska tai Iso-Britannia. Marko Väänänen / Yle
 Viime syksynä eläkkeelle jäänyt Eija Kotkavirta on tiedostanut risteilijöiden epäekologisuuden parikymmentä vuotta.
 – Ylipäätään ajatus siitä, että lähdetään huvin vuoksi polttamaan valtavia määriä polttoainetta, mennään uivaan hotelliin, jossa ostellaan, lauletaan ja tanssitaan. Se tuntuu kummalliselta.
 Jos laivan päästöt jaetaan matkustajien ja rahdin kesken painon mukaan, matkustajien osuus laivan päästöistä on melko pieni. Jos taas päästöt jaetaan eri käyttötarkoituksiin varatun tilan mukaan, matkustajat saavat harteilleen suuremman osan päästöistä, koska silloin huomioidaan laivojen diskot, ravintolat, hytit ja muut alueet, jotka ovat pois rahtikäytöstä.
 Muutaman viime vuoden aikana Kotkavirta on kuitenkin tietoisesti boikotoinut myös muita laivoja. Lentämistä nainen on vältellyt aina, ja autosta hän luopui miehensä kanssa 15 vuotta sitten. Reilaamisen ja sitä kautta junamatkustamisen hän löysi aikuisena.
 – Reilaamalla olemme saanet hyvän kokemuksen reissaamisesta pohjoisen kautta Ruotsiin ja sitä kautta eteläisempään Eurooppaan. Koska asumme Oulussa, sitä reittiä aiomme kulkea tänäkin kesänä.
 Määränpää ei ole tärkeintä
 Pelkät ilmastoasiat eivät ole kolmikon ainoa syy junalla matkustamiseen.
 – Siihen liittyy myös romantiikkaa. Matkan taittumisen aistii paremmin, István Rytkönen kertoo.
 Miestä kiehtoo junailussa myös hieman yllättävä asia.
 – Minua viehättää ajatus ajoittaisesta tylsistymisestä ja itsensä kanssa olemisesta. Se on olennainen osa kokemusta, on jopa meditatiivista.
 Rytkönen matkusti aikaisemmin niin kuin moni suomalaisista: hän valitsi tietyn kohteen, matkusti sinne ja takaisin mahdollisimman nopeasti.
 – Jos lomalta haluaa elämyksellisyyttä ja laatua, eikä perillä olo ole tärkeintä, niin junamatka voi olla hyvä vaihtoehto.
 Samaa mieltä on Eija Kotkavirta, joka kokee junamatkan osana lomaa. Hän pyrkii ajattelemaan, että junailu ei ole vain tapa päästä tiettyyn kohteeseen, vaan se on osa seikkailua ja tapa rentoutua.
 – Junassa istuessa irtaantuu arjesta, voi lukea, tehdä sanaristikoita ja pelata Scrabblea. Ja ne maisemat, niitä voi ihailla kahvikupin ääressä. Se on jo sinänsä elämys.
 Lisäksi Kotkavirta pitää hyvänä sitä, että junaan pystyy hyppäämään useimmiten suoraan kaupungin keskustasta ja sillä myös pääsee suoraan kaupungin sykkeeseen. Ei tarvitse miettiä siirtymisiä, jonotuksia ja turvatarkastuksia.
 Eri laivojen hiilijalanjäljissä on eroja Mitä nopeampi laiva, sitä isommat ovat päästöt. Tämän takia nopeiden katamaraanien päästöt ovat jopa kolminkertaiset tavalliseen autolauttaan verrattuna. Sen jälkeen kun  Linda Line meni konkurssiin  vuonna 2018, Suomen vesillä ei enää liikennöi katamaraaneja. Vanhat alukset saastuttavat uusia enemmän. Päästöihin vaikuttaa myös se, onko laivaan asennettu typpipäästöjä vähentävää katalysaattoria, joka tulee pakollisiksi Itämerellä liikennöiviin uusiin laivoihin vuonna 2021. Myös reittien välillä on eroja. Helsingin ja Tukholman välisen reitin ongelma on, että laiva ei ehdi tehdä edestakaista reissua vuorokaudessa kuten Turku-Tukholma-välillä. Helsingissä ja Tukholmassa alukset seisovat päivät tyhjillään satamassa, mutta suuri osa niiden laitteista on kuitenkin pidettävä käynnissä, jollei alusta voida kytkeä sataman kanssa samaan sähköverkkoon. Laivat kuluttavat energiaa, mutta lisäksi niissä satamissa,  joissa ei ole maakaasua  (HS), niistä myös aiheutuu hengitysilmaan haitallisia pienhiukkasia. Sekä Turusta Tukholmaan että Helsingistä Tallinnaan pääsee myös nesteytetyllä maakaasulla eli LNG:llä kulkevalla aluksella. Lipaston tietokannan mukaan LNG-aluksen hiilidioksipäästöt ovat noin kaksi kolmasosaa tavallisen autolautan päästöistä. Tällaisia aluksia ovat Viking Grace ja Tallink Megastar.  LNG-aluksen huonoja puolia  on se, että se päästää etenkin hiljaa kulkiessaan ilmaan jonkin verran kasvihuonekaasu metaania.
 Aikaisemmin lentämällä ja laivalla matkustanut Nea Peltoniemi kuvitteli junamatkustamisen olevan epämukavampaa kuin se lopulta oli. Hänen mukaansa pitkiinkin matkustusaikoihin tottuu nopeasti. Peltoniemi ei laske öitä matkustusajaksi, sillä nukkuisi ne joka tapauksessa.
 – Junamatkustamisessa tulet pysähtyneeksi eri asemilla ja paikoilla, nähneeksi maailmaa sekä jutellekseesi erilaisten ihmisten kanssa.
 Rytkönen ja Peltoniemi kokevat, että myös työmatkat ja töiden teko junassa onnistuu mainiosti. Heidän mukaansa suurimassa osassa junissa on niin hyvät nettiyhteydet, että junissa pystyy työskentelemään.
 Turun yliopistossa työskentelevä Peltoniemi on lähdössä syksyllä työmatkalle Barcelonaan, mikä onkin hänen seuraava pitkä matkansa. Junaakin helpompia tapoja matkustamiseen löytyisi, mutta nainen on päättänyt selvittää mahdollisuuksia maata pitkin matkustamiseen.
 – Olisihan se paljon mukavampaa esimerkiksi lentää neljässä tunnissa Barcelonaan kuin matkustaa sinne junalla yötä päivää kolme päivää.
 Myös Turun yliopistossa työskentelevä István Rytkönen muistuttaa, että esimerkiksi hänen elämäntilanteensa on tällä hetkellä töistä ja opiskeluista huolimatta joustavaa, jolloin niin sanotusti työläämpikin matkustaminen ei ole hänelle ongelma.
 – Ymmärrän sen, että monet ihmiset ovat kiireisiä, ja maata pitkin matkustaessa tulee hukkatunteja, kun junaa vaihtaa ja odottaa seuraavaa junayhteyttä. Ei se erityisen mukavaa ole, mutta minulle se on sopinut varsin hyvin. Mutta onhan tämä aika keskiluokkaisten ja onnekkaiden tapa suhtautua matkustamiseen.
 "Hirveä säätö"
 Junamatkustaminen ei kuitenkaan ole pelkkää romantiikkaa, vilisevien maisemien katselua ja meditatiivista itsensä tutkiskelua.
 – Paikoin se on epämukavaa, sitä en kiistä. Pitkä matka saattaa rasittaa, mutta olen kokenut, että perille pääseminen on vielä vähän upeampaa pienen kärsimyksen jälkeen, Rytkönen kertoo.
 Peltoniemen mukaan junalla matkustamisesta fyysisesti raskaampaa tekee se, että useista junista ei saa juomakelpoista vettä.
 – Toki junasta voi usein ostaa vettä, mutta se on jonkun verran tyyriimpää. Täytyy olla vähän suunnitelmallisempi, kantaa vettä ja tehdä eväitä matkaan.
 Junamatka Helsingistä pohjoisen kautta Tukholmaan kestää lähes kaksi vuorokautta.
 Kolmikko toivoo, että junayhteydet muuttuisivat sujuvammiksi eri puolilla Eurooppaa.
 – Ne eivät ole aina yhteisiä, oikeiden yhteyksien löytämisessä on hirveä säätö. Täytyy myös varautua välillä yllätyksiin, mutta ainahan matkustaminen on sellaista, Kotkavirta kertoo.
 – Kun joudutaan miettimään ilmastonmuutosta ja raideliikenteen kehittämistä, se pitäisi tehdä mukavammaksi ja houkuttelevammaksi, että ihmiset valitsisivat sen. Jos lähtee lomamatkalle, niin ei halua ajatella vain ekologisuutta vaan myös sitä, että nauttii matkasta, hän jatkaa.
 Paljon  keskustelua herättänyt Tallinna-tunneli  olisi yksi täysin uusi junayhteys Suomesta maailmalle. Kansainvälisestikin poikkeuksellisen iso hanke on kiinnostanut niin viranomaisia, yrityselämää kuin tavallisia kansalaisiakin.
 – Se muuttaisi koko geimin. Silloin junamatkustaminen olisi kaikille validi vaihtoehto, joka ei olisi niin aikaa vievä, Peltoniemi sanoo.
 YK patistaa laskemaan laivojen päästöjä
 Myös laivamatkustamisesta voisi tulla ekologisempi tapa matkustaa. Laivojen päästöt laskisivat, jos laivat laskisivat nopeuksiaan. Matkustajat tosin tuskin haluavat, että reittimatkojen kesto pitenisi nykyisestään tai että alukseen noustaisiin tai siitä poistuttaisiin yöaikaan.
 Kuitenkin laivojen päästöt voivat lähivuosikymmeninä laskea teknisen kehityksen seurauksena. Kehitystyötä uusien polttoaineiden parissa tehdään myös Suomessa, Wärtsilällä.
 Jo tällä hetkellä Ruotsista liikennöi biopolttoaineita käyttäviä aluksia, ja Vaasan ja Uumajan välille on rakenteilla alus, joka käyttää osin biokaasua.
 Suomen Varustamot ry:n Olof Widén kuitenkin sanoo, että biopolttoaineen saatavuus estää sen kovin laajan hyödyntämisen. Hän uskoo, että paras tapa vähentää laivaliikenteen päästöjä on kehittää kokonaan uusia energiamuotoja, jotka voivat perustua esimerkiksi vedyn tai ammoniakin hyödyntämiseen.
 YK:n alainen kansainvälinen merenkulkujärjestö on vasta asettanut tavoitteeksi, että laivaliikenteen päästöt puolittuisivat vuosien 2008 ja 2050 välillä.
 Laivamatkustaja voi lievittää huonoa omaatuntoaan sillä, että laivan päästöihin ei juuri vaikuta, seilaako kyydissä yksi matkustaja vai onko laiva täynnä. Jos yksi matkustaja jättää laivakyydin väliin, laivan päästöt eivät pienene. Käytännössä päästöt pienenevät vain, jos laivayhtiöt vähentävät laivavuorojen määrää tai korvaavat kalustoaan vähäpäästöisemmillä laivoilla.
 Eija Kotkavirta on sitä mieltä, että ekologiset asiat on pakko ottaa huomioon matkojen suunnittelussa. Ja se on tehtävä nyt, eikä myöhemmin.
 – Ei kannata odottaa, että joku muu järjestää ekologisia matkoja ja mahdollisuuksia. Kannattaa ajatella, mitä itse voi tehdä, ilman että syyllistää ketään.
 Kukaan ei ole täydellinen
 Sekä István Rytkönen, Nea Peltoniemi ja Eija Kotkavirta ovat siirtyneet laivamatkustamisen välttelyyn viime vuosien aikana. Jokainen heistä korostaa ja muistuttaa, että kukaan ei ole täydellinen, mitä ilmastoasioihin tulee.
 – En voi sanoa, että olisin malliesimerkki ihmisestä, joka ei kulje ikinä laivalla, Kotkavirta sanoo.
 Kotkavirran mukaan suomalaiset eivät kuitenkaan ole tarpeeksi hyödyntäneet sitä, että Ruotsin ja Venäjän kautta voi mennä Eurooppaan.
 Samaa ajattelee Nea Peltoniemi.
 – Monet ajattelevat ja itsekin ajattelin, että Suomi on melkein kuin saari, että täältä on aika vaikeaa ja vaivalloista lähteä. Mutta kun ymmärsin, että myös maata pitkin matkustaminen ulkomaille on hyvä vaihtoehto, pystyin luopumaan esimerkiksi laivamatkustamisesta.
 Eri reittien hiilidioksidipäästöjä.
 Eija Kotkavirta tunnistaa sen, että junalla matkustaminen voi tuntua todella vaivalloiselta, jos on tottunut matkustamaan nopeammalla tavalla. Vaikka laivamatkustamisesta ei olisikaan luopumassa, suosittelee Kotkavirta ainakin kokeilemaan junailemista. Siihen saattaa jopa hurahtaa.
 – Moni sanoo, ettei voi nukkua makuuvaunussa, mutta niitä kannattaisi ihan oikeasti testata. Monella voi olla ennakkoluuloja, ettei siitä tulisi mitään.
 – Välillä nukun jopa paremmin junassa kuin kotonani, István Rytkönen naurahtaa.
 Juttua varten on haastateltu myös Turun yliopiston erikoistutkija Tapio Karvonen, VTT:n erikoistutkija Heidi Auvinen, Ilmatieteen laitoksen vanhempi tutkija Jukka-Pekka Jalkanen sekä VR:n suunnittelujohtaja Juho Hannukainen. Lisäksi Yle lähetti laivayhtiöille kysymyksiä muun muassa niiden kalustosta.
 Voisitko sinä tehdä kesälomareissusi junalla? Keskustelu on auki kello 22.00 saakka.
 Lue myös:
 Siirtyykö ilmastoahdistus sanoista tekoihin vuonna 2019? Lentäminen saattaa pian olla häpeällistä
 Ahdistaako lentäminen? Kokosimme viisi vinkkiä, miten pääset alkuun maata pitkin matkustamisessa

He matkustavat junalla pohjoisen kautta maailmalle, vaikka se on kallista ja hidasta – saastuttaa huomattavasti vähemmän kuin laivailu, mutta onko siinä järkeä?


Summary: Kuopio tanssii ja soi -festivaalin väistyvä taiteellinen johtaja Jorma Uotinen jättää Kuopioon ammottavan aukon, kirjoittaa kulttuuritoimittaja Jonni Aromaa.

KUOPIO  Jäähyväisten jättäminen on raastavaa, mutta  Jorma Uotisen  on tarkoitus tehdä se näyttävästi. Hän pukeutuu jälleen kerran valtavaan punaiseen mekkoon, joka on roikkunut Uotisen pukuhuoneessa Kuopion musiikkikeskuksessa festivaalin avajaisista lähtien. Väistyvä taiteellinen johtaja esittää omissa läksiäisissään vanhan sooloteoksensa  La Diva  (1991). Itseironinen, koskettava ja herkkä teos on muisto Uotisen kultakaudelta koreografina. Tanssitaiteilija oli nelikymppinen, kun  La Diva  sai ensi-iltansa. Tanssijoiden parhaat vuodet ovat siinä vaiheessa jo takana.
 Uotinen täyttää piakkoin 69 vuotta, ja voi olla, ettei jalka nouse enää sooloteoksessa korvaan, mutta Kuopiossa sillä ei ole väliä. Eikä missään muuallakaan. Uotisella on sellainen lavakarisma, että hän voi aivan hyvin kävellä teoksensa läpi.
 Uotinen elää yleisöstä, ja siksi hänessä riittää virtaa yhä uusiin projekteihin, joissa vanha sirkushevonen pääsee vielä esiintymään. Sitä Uotinen rakastaa, ja siinä hän on todella hyvä. Uotinen on sanonut, että jos ihmiset haluavat tietää, kuka hän oikeasti on, häntä pitää tulla katsomaan silloin, kun hän on lavalla.
 Kuopion musiikkikeskuksen täysi sali puhkesi perjantaina raikuviin aplodeihin, kun Uotinen astui näyttämölle mustassa pitkässä takissa juontamaan festivaalin 50-vuotisjuhlagaalaa. Jo se riitti sähköistämään tunnelman. Uotisen kiitospuheen jälkeen illan loppupuolella yleisö osoitti uudelleen suosiotaan, ja tällä kertaa seisten.
 Oli todella lähellä, ettei Kuopio tanssii ja soita lähes 20 vuotta luotsanneelle Uotiselle tullut siinä kohtaa tippa linssiin. En heti muista, milloin olisin kokenut vastaavaa.
 Suurin osa suomalaisista tuntee Uotisen television viihdeohjelmista, mutta hänen ansionsa ovat muualla. Uotinen vaikutti voimakkaasti siihen, että nykytanssi alkoi kehittyä Suomessa 1980-luvulla. Hän teki uuden suuntauksen näkyväksi voimakkaalla ja erottuvalla persoonallaan, joka kiehtoi alusta lähtien mediaa, ja työ on jatkunut siitä asti.
 Kuopio tanssii ja soin taiteellisena johtajana Uotinen on pitänyt kaupungin ilmatilaa suvereenisti hallussaan aina, kun hän on ollut maisemissa. Ja juuri Kuopiolle Uotinen on enemmän kuin osiensa summa. Hän on puhaltanut ylimääräistä eloa kaupunkiin, joka tunnetaan yhä ehkä parhaiten Kuopio tanssii ja soi -festivaalistaan, eikä Uotista pääse pakoon. Hänestä on tullut osa kaupungin imagoa. Ja on hän saanut ihmeitä aikaan myös savolaisissa miehissä. Kuopion kaupunki piti torstaina vastaanoton festivaalin taiteilijoille, ja paikalla oli apulaiskaupunginjohtaja  Pekka Vähäkangas .
 Hän kiitti Uotista kaikista näistä vuosista Kuopio tanssii ja soin taiteellisena johtajana ja päätti englanninkielisen puheensa sanoihin: “Jorma, we love you”.
 Jorma Uotinen jättää Kuopion sooloteoksellaan La Diva. Liisa Nojonen

Analyysi: Jorma Uotinen poistuu tänä iltana lavalta punaisessa mekossa, ja Kuopiossa alkaa surutyö


Summary: Mielenosoittajat vaativat kiistellyn karkotuslain lopullista hyllyttämistä ja hallintojohtajan eroa.

Sadattuhannet ihmiset ovat kokoontuneet suurmielenosoitukseen Hongkongin keskustaan. Protestoijat vastustavat kiisteltyä lakimuutosta, joka toteutuessaan mahdollistaisi rikoksista epäiltyjen luovuttamisen Manner-Kiinaan.
 Hongkongin hallituksen edustaja ilmoitti eilen, että lakimuutoksen valmistelu keskeytetään toistaiseksi. Nyt mielenosoittajat vaativat aloitteen lopullista hylkäämistä ja hallintojohtaja  Carrie Lamin  eroa.
 – Hän on menettänyt kansan tuen lopullisesti, aktivisti  David Webb  luonnehti uutistoimisto Reutersin mukaan.
 Carrie Lam pyytää lakialoitteen aiheuttamaa konfliktia anteeksi, mutta kieltäytyy eroamasta. Lamin lausunnon mukaan hän ottaa arvostelun vastaan nöyrästi.
 Toisinajattelijat pelkäävät luovutuksia Kiinaan
 Hongkongissa noudatetaan oikeuskäytäntöä, joka on hyvin lähellä länsimaisia oikeusnormeja. Kiinassa on oma oikeuskäytäntönsä, joka on protestoijien mielestä ongelmallinen.
 Kriitikoiden mukaan Kiinassa on vaikea saada puolueetonta oikeudenkäyntiä, sillä maata hallitsevaa Kiinan kommunistista puoluetta ja maan virkamieskoneistoa ei ole erotettu toisistaan.
 Mielenosoittajat pelkäävätkin, että Kiinan politiikkaa arvostelevia henkilöitä voitaisiin uuden lain varjolla ottaa kiinni ja viedä Manner-Kiinan puolelle tuomittavaksi. Hongkongin hallintojohtaja Lam on pitänyt näitä huolia perusteettomina. Hänen mukaan lakimuutos edistäisi oikeuden toteutumista ja varmistaisi, että Hongkong täyttää kansainväliset velvollisuutensa rajat ylittävän rikollisuuden kitkemisessä.
 Erityisasema uhattuna
 Hongkongia ravistelevat mielenosoitukset ovat suurimmat yli 20 vuoteen. Viime viikonloppuna yli miljoona ihmistä protestoi uutta karkotuslakia vastaan. Keskiviikkona mielenilmaukset muuttuivat väkivaltaisuuksiksi, kun poliisi turvautui kyynelkaasuun ja kumiluoteihin mielenosoittajajoukkojen hajottamiseksi.
 Aikaisemmin Britannialle kuulunut Hongkong siirtyi Kiinan erityishallintoalueeksi heinäkuussa 1997. Vallanvaihdon yhteydessä sovittiin niin sanotusta "Yksi maa, kaksi järjestelmää" -ratkaisusta, jonka piti taata Hongkongin poikkeusasema.
 Viime vuosina Kiina on kuitenkin pikku hiljaa kaventanut erityishallintoalueen nauttimia etuoikeuksia, kuten esimerkiksi lehdistönvapautta ja riippumatonta oikeuslaitosta.
 Lue lisää:
 Hongkongin hallintojohtaja: Kiistellyn karkotuslain valmistelu keskeytetään
 Hongkongin mielenosoittajat yrittivät rynnätä parlamenttiin – Nämä kolme kohtaa selittävät kiristyvää tilannetta
 Eräänä päivänä Hong Ying hyppäsi mereen ja ui pois Kiinasta – Nyt menneisyys hiipii takaisin, kun Kiina kiristää otettaan Hongkongista

Sadattuhannet kokoontuivat uuteen suurmielenosoitukseen Hongkongissa – Hallintojohtaja ei eroa, mutta lupaa ottaa arvostelun vastaan nöyrästi


Summary: Antti Rinne (sd). saattaa seurata Sipilän jalanjälkiä jättämällä suurvaltasuhteet rauhaan. Pekka Haavistolla (vihr.) on kansainvälistä kokemusta.

– Mitä olisi musiikki ilman välissä olevaa hiljaisuutta? Kuka sanoo, ettei tauoilla olisi merkitystä? kysyy radiomainos, joka kaupittelee taukojen tilkkeeksi naistenlehteä.
 Tasavallan presidentti  Sauli Niinistö  on ainakin ottanut tauosta kaiken irti.
 Suomen ulkopolitiikkaa johtaa tasavallan presidentti ...(TAUKO) yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa.
 – Minä pidän siinä kohdassa aina pienen tauon, Niinistö määritteli ulkopolitiikan marssijärjestystä Ylen Ykkösaamussa keväällä 2016.
 Eli Niinistön mukaan presidentti on tärkeämpi ja tauon aikana valtioneuvoston asema ikään kuin kutistuu.
 Ulkopolitiikan johtoon on astellut Suomessa uusi ketju, joka oletettavasti kunnioittaa presidentin tulkintaa. Niinistön kanssa ulkopolitiikkaa johtavat jatkossa pääministeri  Antti Rinne  (sd.) ja ulkoministeri  Pekka Haavisto  (vihr.).
 Ulkopolitiikan ykkösketju kohtaa sunnuntaina presidentin Kultaranta-keskusteluissa. Vuotuiset puutarhakutsut järjestetään seitsemännen kerran.
 Presidentin puutarhassa ei toki ryhdytä puimaan valta-asemia vaan keskustellaan turvallisuuspolitiikasta sivistyneesti.
 Haavisto: Laissa ei ole taukoa
 Todellisuudessa mitään taukoa ei tietenkään ole.
 Näin  totesi myös Haavisto  Talouselämä-lehden haastattelussa keväällä.
 – Taukoa ei ole lakiin kirjoitettu. Jokainen sen voi pitää tai olla pitämättä.
 Sopuisana rauhanneuvottelijana Haavisto tuskin ryhtyy selvästi haastamaan Niinistöä.
 Uuden hallituksen ulkopolitiikan johtokaksikko Antti Rinne ja Pekka Haavisto. Roni Rekomaa / Lehtikuva
 Eikä liene näkemyksissäkään suurta eroa. Ne olisivat tulleet esille presidenvaaliväittelyissä, joissa Niinistö ja Haavisto ovat kamppailleet kahdesti.
 Haavisto haki viimeksi pisteitä lähinnä hävittäjäsotkusta, jossa presidentti  Donald Trump  kiitteli Niinistön Amerikan-vierailulla Suomea hävittäjähankinnasta eikä Niinistö korjannut asiaa välittömästi. Kinaa tuli myös  aktiivimalliin puuttumisesta.
 Pääministeriä Niinistö on puhutellut "Rinteen Antiksi". Ilmaus kätkee sisälleen tuttavallista lämpöä, joten soitteluvälit ovat varmaankin hyvässä kunnossa.
 Eduskunta ratkaisisi riidan
 Vuoden 2000 perustuslain uudistuksella haluttiin vähentää presidentin valtaa. Muotoilu jättää tulkinnanvaraa, mutta sekä uutta perustuslakia ensimmäisenä soveltanut presidentti  Tarja Halonen  että Niinistö ovat pitäneet kiinni johtoroolistaan.
 Ulkopoliittisia kysymyksiä käsittelee presidentin johdolla kokoontuva hallituksen ulko- ja turvallisuuspoliittinen valiokunta, johon kuuluu pää- ja ulkoministerin lisäksi muutama muu ministeri.
 Valiokunnan kokoushuoneeseen raahattiin pyöreä pöytä, jotta kukaan ei olisi pöydän päässä.
 Myöhemmin täsmennettiin, että jos presidentti ja hallitus ovat eri mieltä, kiistan ratkaisee eduskunta. Tällaista tilannetta ei ole tullut. Ulkopolitiikassa on totuttu korostamaan yksituumaisuutta.
 Niinistö voisi haluta EU-lautasen takaisin
 Niinistö on saanut ja ottanut paljon tilaa ulkopolitiikan johtamisessa. Turvallisuuspoliittista väittelyä vaimentaa presidentin suuri suosio. Harva uskaltaa olla eri mieltä.
 Venäjän-politiikassa Niinistö on profiloitunut näkyvästi EU-tasollakin kun muu EU on laittanut Putinin tapaamiset pannaan Krimin valtauksen takia. Niinistö on tavannut Putinia säännöllisesti.
 Ulkopolitiikassa kokematon pääministeri  Juha Sipilä  (kesk.) jätti kiitollisena koko tontin Niinistölle. Myöskään Rinne ei ole tiettävästi tähän mennessä harrastanut ulkopolitiikkaa. EU-kokouksissa hän liikkui Stubbin hallituksen valtiovarainministerinä.
 Ulkoministeri  Timo Soinista  (ps.) muistetaan lähinnä sooloilu aborttikannassa.
 Haavistolla on kansainvälistä kokemusta varsinkin Afrikan konfliktinratkaisuista. Jos hän haluaa ulkopoliittista valtaa lisää, se pitää tasapainotellen ottaa.
 Haavisto halunnee nostaa uuteen kunniaan rauhanvälitystä ja YK:n profiilia Suomessa. Hallitusohjelmaan on kirjattu tiekartan laatiminen, jotta Suomi saisi kehitysapunsa YK:ssa sovittuun 0,7 prosenttiin bruttokansantulosta. Lisärahaa ei tosin näy.
 Pohjustus on hyvä aloittaa, jos Suomi mielii YK:n turvaneuvoston jäseneksi seuraavassa rakosessa ensi vuosikymmenen lopulla. Viime haussa 2012 Suomi epäonnistui niin sanotulla hiljaisella diplomatialla. Viro livahti juuri jäseneksi.
 Pääministeri Rinteen aika menee alussa EU-asioihin. EU-puheenjohtajuus imaisee ministerit kokousrumbaan heinäkuussa.
 EU-asiat on nykyään rajattu perustuslaissa pääministerille. Niinistö haluaisi varmasti EU-pöytiin  lautasen takaisin  sikäli kun esillä on ulkopolitiikkaa. Esimerkiksi kehotus olla tapaamatta Putinia tuli aikoinaan esille EU-illallisella.
 Niinistö on tavannut ahkerasti myös eduskunnan valiokuntia. Ulkoasianvaliokunnan puheenjohtajana aloittaa perussuomalaisten  Mika Niikko , jolle ulkopolitiikka lienee uusi aluevaltaus. Puolustusvaliokunta ryhtyy vetämään konkari  Ilkka Kanerva  (kok.).
 EU:ssa on sotilaallisia alisuorittajia
 Kultarannan pääteema on Euroopan turvallisuus ja Suomen rooli siinä. Päävieraana on Saksan liittopresidentti  Frank-Walter Steinmeier .
 Saksa on Ranskan ohella EU:n veturi. Suomi on tottunut nojaamaan päätöksenteossa samanhenkisen Saksan leveisiin hartioihin, esimerkiksi torppaamaan velkojen yhteisvastuuta.
 Saksalla on huolia sekä sisä- ja ulkopolitiikassa. Voimanainen, liittokansleri  Angela Merkel  hakee kunniallista tietä pois näyttämöltä eikä seuraajasta ole selvyyttä. Steinmeierin puolue sosiaalidemokraatit kärsi EU-vaaleissa murskatappion ja pohtii lähtöä hallituksesta.
 Trumpin kaudella Saksa on havahtunut siihen, ettei Yhdysvaltain sotilaalliseen tai muuhunkaan tukeen voi välttämättä luottaa. Tämä on lisännyt Saksan kiinnostusta EU:n puolustusyhteistyöhön.
 Trumpin silmissä varakas Saksa on sotilaallinen alisuorittaja. Trump vaatii Nato-mailta lisää rahaa puolustukseen.
 Euroopan puolustus alkoi riutua kylmän sodan jälkeen, kun maat arvelivat, ettei perinteisiin sotiin enää jouduta. Useimmilla EU-mailla on pienet ammattiarmeijat, joihin kuluu suurin osa puolustusbudjeteista. Materiaalihankintoihin jää niukasti rahaa.
 Suomen puolustuskyvyssä ei ole moitittavaa, mutta pienenä maana Suomi kannattaa EU:n puolustusyhteistyötä lämpimästi.

Analyysi: Ulkopolitiikan vaihtunut ketju kohtaa Kultaranta-keskusteluissa – kelpaako presidentin johtorooli kaikille?


Summary: Ilmavoimat ei ole antanut vastausta, jota pyydettiin kesäkuun alussa – vastauksia odotetaan juhannuksen jälkeen.

Puolustusvoimien pääesikunta on jatkanut Ilmavoimien kovistelua lisäselvityspyynnöllä Lemmenjoella järjestetyistä ”vapaaehtoisista kertausharjoituksista”.
 Toukokuun 24. päivälle kirjattu lisäselvityspyyntö koskee kolmea harjoitusta, joista jokainen järjestettiin Lapinmaja-säätiön Lemmenjoen majalla toissa vuoden loppupuoliskolla.
 Harjoitukset olivat 1.–3.9. järjestetty Ilmasotakoulun yhteistoimintaharjoitus, 22.–24.9. järjestetty Karjalan lennoston vapaaehtoinen kertausharjoitus ja 25.–27.10. järjestetty Ilmavoimien valmiusrakentamisen vapaaehtoinen kertausharjoitus.
 Pääesikunnan oikeudellinen osasto vaatii nyt vastauksia muun muassa siihen, miten Ilmavoimat ovat itse tulkinneet kunkin harjoituksen laadun.
 Oikeudellista osastoa kiinnostaa, onko Ilmavoimien mielestä harjoituksissa ollut kyse asevelvollisuuslain mukaisesta kertausharjoituksesta, Puolustusvoimien järjestämistä vapaaehtoisista harjoituksista vai kyseisen hallintoyksikön sidosryhmätilaisuudesta.
 Kaikkien harjoitusten kohdalla halutaan myös lausuma siitä, miten kuljetukset on harjoituksissa järjestetty.
 Samalla on pyydetty selvitystä siitä, onko Puolustusvoimien ulkopuolelta hankittujen kuljetusten hankinta tehty hankintalain ja hankintoja koskevien määräysten mukaisesti.
 Pääesikunta haluaa myös tietää, miksi näihin kuljetuksiin on päädytty eikä ole käytetty Puolustusvoimien omia ajoneuvoja.
 Vastaukset eivät riittäneet Pääesikunnalle
 Ilmavoimat on vastannut jo ainakin osittain moniin lisäselvityspyynnön kysymyksistä aiemman 19. helmikuuta päivätyn selvityspyynnön jälkeen.
 Pääesikunnalle nämä vastaukset eivät ole kuitenkaan riittäneet, vaan Pääesikunnan oikeudellinen osasto penää lisäselvityksiä moniin jo aiemminkin esitettyihin kysymyksiin.
 Osa STT:lle luovutetusta lisäselvityspyynnöstä on salattu. Puolustusvoimien pääesikunnan esittämistä 14 tarkentavasta kysymyksestä 5 on salattu.
 Ilmavoimien esikuntaa pyydettiin lisäselvityspyynnössä toimittamaan selvityksensä Pääesikunnan oikeudelliselle osastolle viimeistään 4. kesäkuuta.
 Ilmavoimat ei ole vielä kuitenkaan toimittanut vastauksia, kertoo sektorijohtaja  Juho Melaluoto  Pääesikunnan oikeudelliselta osastolta.
 Melaluoto kertoo, että hänen käsityksensä mukaan vastauksien toimittamiseen on annettu lisäaikaa ja Ilmavoimia pyydetty toimittamaan ne juhannuksen jälkeen. Tarkkaa päivämäärää Melaluoto ei osannut STT:lle kertoa.
 Karjalan lennoston Lemmenjoella järjestetyn harjoituksen vuoksi on aiemmin nostettu rikossyytteet kahdelle Puolustusvoimien palveluksessa olleelle.
 Syyttäjä vaatii Karjalan lennoston entiselle komentajalle  Markus Päiviölle  sakkoja esimiesaseman väärinkäyttämisestä, palvelusrikoksesta ja kunnianloukkauksesta. Ilmavoimien tuolloiselle komentajalle  Sampo Eskeliselle  syyttäjä vaatii sakkoja palvelusrikoksesta.
 Päiviön epäillään käyttäytyneen harjoituksessa epäasiallisesti ja Eskelisen epäillään viivytelleen Päiviön rikosepäilyn esitutkinnan aloittamista.
 Lue lisää:
 Keskisuomalainen: Ilmavoimat vähentää merkittävästi Lapinmajan käyttöä Lemmenjoella
 Syyttäjä: Esitutkinta toimitettava Puolustusvoimien komentajaa koskevassa ns. Lemmenjoki-jutussa
 Lemmenjoen kertausharjoituksia käsitellään nyt hovioikeudessa – Ex-komentajan ryöpytyksen kohteeksi joutuneet: Haukkui munattomaksi mieheksi ja tyhmäksi nahkapääksi
 Ilmavoimat puolustaa kohun nostanutta Lemmenjokea: Alkoholia ohjeiden mukaan, diskopallot harjoitusväline ja paikka erityinen
 Lännen Media: Pääesikunta haluaa selvityksen Lemmenjoen sotaharjoituksista – Mihin tarvittiin diskopallo ja sadoilla euroilla alkoholia?

STT: Puolustusvoimien pääesikunta vaatii Ilmavoimilta lisäselvityksiä Lapinmajan käytöstä


Summary: Kemin sellutehdassuunnitelmissa kiinnitetään erityistä huomiota uusiutuvan energian tuottamiseen.

Metsä Groupin jättimäinen sellutehdas olisi myös merkittävä uusiutuvan sähköenergian tuottaja. Tehdas tuottaisi lähes seitsemän prosenttia koko Suomen uusiutuvasta sähköstä, mikä vastaisi noin kolmannesta Suomen tuulivoimakapasiteetista.
 Kemiin  suunniteltu tehdasjätti  käyttäisi puuta noin 7,5 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Jatkossa kuitupuusta halutaan tehdä erilaisia moderneja sellutuotteita, mutta ainakin aluksi pääosa puusta päätyisi ihan tavanomaiseksi selluksi.
 Selluntuotannon ohessa tehdas tuottaisi kuitenkin heti käynnistyessään energiaa lämmön ja sähkön muodossa. Energia tuotettaisiin uusiutuvista lähteistä ja sitä syntyisi hämmästyttävän suuri määrä.
 Tehtaan sydämen eli soodakattilan turbiinin teho olisi suunnitelmien mukaan 260 megawattia, kertoo Metsä Fibren toimitusjohtaja  Ismo Nousiainen . Tuotetusta sähköstä noin 100 MW jäisi omaan kulutukseen, loput noin 160 MW menisi valtakunnanverkkoon.
 – Kyllä me olisimme myös iso uusiutuvan energian tuottaja, Nousiainen vahvistaa.
 Soodakattilan energiantuotantoon kiinnitetään erityistä huomiota
 Sellutehtaan toimiminen energiantuotantolaitoksena ei sinänsä ole uutta eikä erikoista: näin on ollut iät ja ajat. Metsä Groupin Äänekosken tehdas ja Kemiin suunniteltu tehdas edustavat uutta sukupolvea siinä, että energiantuotantoon on kiinnitetty erityistä huomiota.
 Äänekosken  sellutehdas tuottaa  vuodessa noin 1,8 terawattituntia sähköenergiaa. Kemin osalta lukema voisi Nousiaisen mukaan olla vielä korkeampi, jopa 2,1 terawattituntia. Määrä riittäisi Kemin kaupungin nykyisen energiankulutuksen kattamiseen lähes 50 vuoden ajaksi.
 – Tämä tehdas eroaa perinteisestä sellutehtaasta siinä, että olemme kiinnittäneet huomiota soodakattilan energiatuotantokykyyn ja sitä kautta lisänneet sähköenergiatuotantoa. Se on onnistunut hyvin, sanoo Ismo Nousiainen.
 Energiaa syntyy sellunkeitossa, kun prosessissa syntynyttä mustalipeää poltetaan. Saadulla lämpöenergialla höyrystetään vettä, joka puolestaan käyttää turbiinia, jolla tuotetaan sähköä.
 Kemiin suunnitellun sellutehtaan vuosittainen energiantuotanto vastaisi yli kahtasataa tuulivoimalaa. Risto Koskinen / Yle
 Yksi sellutehdas vastaa energiantuotannossa yli 200 tuulivoimalaa
 Kemin tehtaan sähköntuotanto yltäisi kolmannekseen koko Suomen vuoden 2018 tuulivoimatuotannosta. Suomessa on noin 700 tuulivoimalaa, joten tehdas vastaa noin 230 voimalaa.
 Suomen tuulivoimaloiden kokonaiskapasiteetti oli viime vuonna 2041 MW. Vaihtelevien tuuliolosuhteiden vuoksi voimalat eivät kuitenkaan käyneet koko aikaa täydellä teholla. Käyttökerroin oli 0,33 eli esimerkiksi suurimmista 4,2 MW voimaloista saatiin irti hieman alle 1,4 MW.
 – Keskimääräinen vuositeho oli tuulivoimaloista noin 673 megawattia ja sähköä niissä tuotettiin 5,8 terawattituntia, kertoo Suomen tuulivoimayhdistys ry:n toimitusjohtaja  Anni Mikkonen .
 Tuulivoiman ja muiden uusiutuvien energianlähteiden osuus Suomen sähkönkulutuksesta oli Tilastokeskuksen mukaan viime vuonna vajaat 37 prosenttia. Puusta energiaa tekevä Kemin tehdas toisi tähän tuntuvan, jopa parin prosenttiyksikön lisän.
 Raskaan polttoöljyn käyttö tehtaalla loppuisi
 Nykyisessä Kemin sellutehtaassa käytetään polttoaineena raskasta polttoöljyä muun muassa häiriötilanteissa, sekä tehtaan ylös- ja alasajossa. Uuden tehtaan olisi määrä olla fossiiliton.
 – Tavoitteena on korvata fossiiliset polttoaineet täysin biopohjaisilla polttoaineilla. Raskaan polttoöljyn käyttö meesauunissa korvattaisiin tuotekaasulla, jota saadaan puun kuoresta, Metsä Fibren toimitusjohtaja Ismo Nousiainen sanoo.
 Nousiainen kertoo, että sähköntuotannon lisäksi myös kulutuspuolta on käyty tiheällä kammalla läpi.
 – Olemme panostaneet energiatehokkuuteen eli olemme käyneet läpi kulutuskohteita ja vähentäneet energiahukkaa tehtaalla.
 Moderni sellutehdas hyödyntää raaka-ainepuustaan kaiken. Energiaa tehdään muun muassa puun kuoresta. Kyösti Vaara / Yle
 Hiilinielun pieneneminen lasketaan vain metsässä
 Uusi tehdas pienentäisi tunnetusti Suomen metsien hiilinielua. Entä syntyykö päästöjä tehtaalla?
 Selluprosessissa syntyy merkittävät CO2-päästöt ilmakehään, mutta kaksoislaskennan välttämiseksi sitä ei kasvihuonekaasujen laskennassa huomioida tehtaalla.
 Kansainvälisesti on sovittu, että biomassan mukaan luettuna puun CO2-päästöt lasketaan energiasektorilla nollana ja  hiilivaraston muutokset  lasketaan maankäyttösektorilla eli tässä tapauksessa metsässä.
 Tehtaan hiilidioksidipäästöt tulevat siis huomioiduksi maankäyttösektorin laskennassa hakkuukertymän sisältämänä hiilenä.
 Metsä Fibre on käynnistänyt biotuotetehtaan ympäristövaikutusten arvioinnin eli  YVA-menettelyn . Yhtiö on toimittanut ympäristövaikutusten arviointiohjelman Lapin ELY-keskukselle.
 Yhtiöstän oman arvion mukaan kasvavasta tuotannosta huolimatta uusi tehdas pystyisi toimimaan nykyisen tehtaan ympäristöluvan puitteissa.
 Lue myös:
 Mullistava teknologia saattaa tehdä pian läpimurron: Sellutehtaiden savukaasuista voisi valmistaa polttoainetta koko Suomen autoille
 Tutkimus: Siirtyminen uusiutuvaan energiaan on mahdollista, turvallista ja edullisempaa kuin fossiiliset ja ydinvoima
 Äänekosken biotuotetehdas ottaa puusta kaiken irti – tavoitteena jätteetön tehdas

Metsä Groupin jättimäinen sellutehdas olisi merkittävä uusiutuvan energian tuottaja – tuottaisi sähköä enemmän kuin 200 tuulivoimalaa


Summary: Sara Netanjahua sakotettiin luksusravintoloiden liian ahkerasta käytöstä.

Israelissa pääministerin vaimo  Sara Netanjahu  on tuomittu sakkorangaistukseen valtion varojen väärinkäytöstä. Netanjahu sai 2 500 euron sakot ja hän joutuu maksamaan valtiolle takaisin noin 11 000 euroa käyttämiään varoja.
 Jerusalemissa sijaitseva tuomioistuin hyväksyin sunnuntaina Netanjahun ja syyttäjän tekemän sopimuksen, jossa Netanjahu myönsi osan syytteistä.
 Pääministeri  Benjamin Netanjahun  puolison syytettiin tuhlanneen valtion varoja noin 90 000 euron edestä ylellisiin aterioihin luksusravintoloissa. Samaan aikaan pääministerin virka-asunnolla oli palveluksessa täyspäiväinen kokki.
 Sara Netanjahua vastaan nostettiinkin viime vuonna syytteet petoksesta ja luottamusaseman väärinkäytöstä. Nyt syyttäjän kanssa tehdyssä sopimuksessa Netanjahu myönsi syyllisyytensä lievempiin rikoksiin ja hukatuksi katsottujen varojen määrä laskettiin 45 000 euroon.
 Myös pääministeri Netanjahun rahankäyttöä on tutkittu. Myöhemmin kesällä selvinnee, nostetaanko häntä vastaan syytteitä korruptiosta.
 Artikkelia muokattu: 16.6.2019. kello 13:40. Täsmennetty korvaussummaa ja sakkojen määrää.
 Lue lisää:
 Pääministeri Benjamin Netanjahu on Israelin politiikan taikuri, jolla on yhdeksän elämää – onko ne nyt käytetty?

Israelissa pääministerin puoliso tuomittiin valtion varojen väärinkäytöstä