Summary: Euroopan yhdentyminen on ollut rauhan tae. Onko rauha uhattuna, jos integraation suunta nyt kääntyy, kysyy Ylen EU-kirjeenvaihtaja Petri Raivio esseessään.

Tapasin  László Kopácsyn  kadulla viime joulukuussa Unkarin yleisradioyhtiön MTVA:n toimitalon edustalla Budapestin laitamilla. Meneillään oli mielenosoitus Unkarin hallitusta vastaan, ja kuusikymppisellä Kopácsylla oli kädessään EU:n tähtilippu.
 – Euroopan unioni on ainoa mahdollisuus taata pohja lastenlastemme tulevaisuudelle. Nationalismi ei johda mihinkään, Kopácsy sanoi minulle.
 Mielenosoituksen vilskeessä ei ollut aikaa syvähaastattelulle. Mutta Kopácsylle EU on merkinnyt lupausta turvasta Unkarin kansallismielistä hallitusta vastaan.
 Hän osoitti mieltään sen puolesta, että unioni ryhtyisi rankaisutoimiin Unkarin hallitusta kohtaan. Hallitus on kaventanut sananvapautta, ottanut maan oikeuslaitosta ohjaukseensa ja pistänyt ahtaalle esimerkiksi yliopistoja.
 Kopácsylle EU ei ole ollut ongelma vaan ratkaisu.
 Euroopan unioni on ainoa mahdollisuus taata pohja lastenlastemme tulevaisuudelle.
Nationalismi ei johda mihinkään.  unkarilainen László Kopácsy
 Valtaosa tänään sunnuntaina eurovaaleissa uurnille käyvistä eurooppalaisista on suunnilleen samaa mieltä. EU on varsin suosittu. Viimeisimmässä Eurobarometri-kyselyssä 43 prosenttia vastasi pitävänsä unionia myönteisenä asiana, vain 20 prosenttia kielteisenä.
 Silti hyvin harva lähtee Kopácsyn tavoin kadulle EU-lippu kädessään, vaikka kaksi kolmesta vastaajasta mielsi itsensä EU-kansalaisiksi.
 László Kopáscy ei voisi heiluttaa tähtilippua  Budapestissa, jos unionissa ei olisi ryhdytty tietoisesti rakentamaan ajatusta unionin kansalaisuudesta.
 Sinikeltainen lippu nostettiin ensi kerran salkoon 1986 Brysselissä, komission päärakennuksen Berlaymontin edustalla. Seremonian aluksi belgialainen laulaja  Sandra Kim  esitti laulunsa J’aime la vie (Rakastan elämää), jolla hän oli voittanut euroviisut Norjassa muutamaa viikkoa aiemmin.
 – Rakastan horisonttia, rakastan rakastan elämää – vaikka se onkin hullua, Kim lauloi.
 Lipun kohotessa salkoon kuoro esitti Oodin ilolle. Seremoniaa seurasi joukko virkamiehiä. Ohikulkijat katselivat hämmentyneinä vierestä.
 Osana tätä samaa horisontissa siintävää eurooppalaista identiteettiä jäsenmaiden johtajat olivat päättäneet vuonna 1975, että Euroopan parlamentin jäsenet valittaisiin jatkossa suoralla kansanvaalilla. Siihen asti edustajat oli koottu kansallisista parlamenteista.
 Mistä tämä epäsuhta yleisen tyytyväisyyden ja matalan äänestysprosentin välillä johtuu?
 Logiikka oli suunnilleen sellainen, että jos kansallinen parlamentti saa oikeutuksensa kansallisista vaaleista, niin eurooppalaisen parlamentin on saatava oikeutuksensa eurooppalaisista vaaleista.
 Ensimmäiset eurovaalit pidettiin 1979. Silloisten yhdeksän jäsenmaan kansalaisista 62 prosenttia kävi äänestämässä. Sen jälkeen prosentti on laskenut tasaisesti joka kerta. Vuonna 2014 se oli enää 42,6.
 Mistä tämä epäsuhta yleisen tyytyväisyyden  ja matalan äänestysprosentin välillä johtuu?
 Unionilla on takanaan loistokas historia. Rauhanprojektin idea oli sitoa Saksan talous niin tiiviisti muuhun Eurooppaan, että uuden suursodan syttyminen olisi mahdotonta. Se onnistui.
 Hiilen ja teräksen ympärille luotu yhteisö on muuttunut Euroopan unioniksi, jossa jäsenmaat luovuttavat vapaaehtoisesti päätösvaltaa itseltään yhteiseen päätöksentekoon.
 Neuvostoliiton kainalosta EU:n jäseneksi
ponnisti myös Suomi.
 Vastaavaa rakennelmaa ei ole nähty missään. Valtaosassa jäsenmaista käy yhteinen valuutta euro.
 Unionissa on yli 500 miljoonaa kansalaista, joilla on oikeus liikkua vapaasti, asettua asumaan mihin EU-maahan haluavat ja vaikkapa äänestää eurovaaleissa asuinmaassaan.
 Kansalaisuuden ilmentymä on viininpunainen passi, jonka kansilehdellä lukee Euroopan unioni.
 Britannian EU-eron toistaiseksi konkreettisin seuraus liittyykin uusiin Britannian passeihin, joista on jo ehditty poistaa viittaus EU:hun, vaikka maa ei ole onnistunut vielä eroamaan unionista. Jos ero saadaan joskus voimaan, passin väri on tarkoitus vaihtaa siniseen.
 Lasse Rantanen
 Unionin menestystarina on vetänyt  vuosien varrella mukaan 22 uutta jäsenmaata. László Kopácsyn ikäluokka joutui katselemaan menoa pitkään sivusta, Neuvostoliiton aiheuttamasta paitsiosta.
 Kunnes vapaus koitti, ja Unkari naapureineen suuntasi unionin jäseneksi. Unkarin jäsenyysneuvotteluja ajoi tuolloin ponnekkaasti nuori pääministeri  Viktor Orbán , joka sittemmin kääntyi EU:ta vastaan.
 Neuvostoliiton kainalosta EU:n jäseneksi ponnisti myös Suomi. Kun itänaapurin aiheuttama pidäke oli 1990-luvun taitteessa poistunut, suomalaispoliitikot lähtivät viemään maata länteen.
 EU:sta haettiin paitsi taloudellista etua myös turvaa arvaamatonta Venäjää vastaan. Suomalainen näkökulma EU:n rauhanprojektiin oli pragmaattinen: Unionin jäsenenä maa on paremmassa turvassa kuin sen ulkopuolella.
 Jäsenyyden avainhenkilöitä oli jatkosodassa kaukopartiomiehenä palvellut presidentti  Mauno Koivisto . Myöhemmin Suomea vei EU:n ytimiin vuonna 1941 syntynyt pääministeri  Paavo Lipponen .
 Suomalainen näkökulma EU:n rauhanprojektiin oli pragmaattinen: Unionin jäsenenä maa on paremmassa turvassa kuin sen ulkopuolella.
 Historia osoitti Suomen johtopäätöksen oikeaksi viimeistään Georgian ja Ukrainan konfliktien aikaan: EU:n jäsenyys lisää turvallisuutta, vaikka unioni ei olekaan sotilasliitto.
 Keski- ja länsieurooppalainen näkökulma rauhanprojektiin on ollut toinen. Valtaosa maista on jäseniä sotilasliitto Natossa, joka puolustaa jäsenmaita Venäjää vastaan. EU puolustaa jäseniään toisiltaan.
 Unionin menestyksen huippukohta nähtiin 2012, kun EU sai Nobelin rauhanpalkinnon. Perustelujen mukaan EU oli edistänyt rauhaa, sovintoa, demokratiaa ja ihmisoikeuksia Euroopassa kuuden vuosikymmenen ajan.
 EU:n alueella ei ole sodittu sen perustamisen jälkeen. Jäsenmaat on sidottu rauhanomaiseen yhteistyöhön keskinäisriippuvuuden avulla.
 Rauhanpalkintoa säilytetään lasikaapissa EU:n neuvoston Justus Lipsius -rakennuksen aulassa. Se toimii kuin muistutuksena neuvoston kokouksiin kiiruhtaville jäsenmaiden virkamiehille.
 Toukokuisena keskiviikkoiltana muutaman korttelin päässä  Justuksesta valot on himmennetty,dramaattinen viulumusiikki alkaa soida nauhalta. Euroopan parlamentin täysistuntosaliin on rakennettu lava, jolla kuusi eurooppalaista poliitikkoa seisoo tummansinisten puhujapönttöjen takana.
 Taustalle on heijastettu EU:n sinikeltainen tähtilippu. Tässä ympäristössä se on kotonaan.
 Poliitikot ovat eurooppalaisten puolueiden kärkiehdokkaita eli tarjolla unionin johtotehtäviin seuraavalle viisivuotiskaudelle. Kaikki ovat syntyneet EU:n perustamisen jälkeen. Aikakaudella, joka on unionin alueella ollut syvän rauhan aikaa.
 Karujen muistojen haalistuminen heikentää myös liimaa, joka pitää unionin jäsenmaita yhdessä.
 Nuorin heistä, vihreiden  Ska Keller , on syntynyt vuonna 1981 Gubenin kaupungissa silloisessa Itä-Saksassa, joka lakkautettiin valtiona Kellerin ollessa yhdeksänvuotias.
 Joukon vanhin, vasemmiston  Nico Cué , syntyi vuonna 1956 Espanjassa mutta muutti pikkulapsena perheensä kanssa Belgiaan, koska kenraali  Francisco Francon  hallinto vainosi hänen isäänsä.
 Konservatiivien  Jan Zahradil  syntyi Prahassa viisi vuotta ennen kuin Neuvostoliiton panssarivaunut vyöryivät kaupunkiin.
 Energisimmän esityksen tarjoaa sosiaalidemokraattien  Frans Timmermans , 58. Hänen kotikaupungissaan Maastrichtissa ei ole sodittu, sorrettu, saati lakkautettu valtioita sitten toisen maailmansodan.
 – Euroopan tulevaisuus on teidän käsissänne. Te päätätte Euroopan kohtalosta seuraaviksi viideksi vuodeksi, Timmermans aloittaa paatoksella.
 Hän pudottelee aloitteita tottuneeseen tapaan: kerosiinivero, äänestysikärajan alentaminen, yritysverotuksen yhtenäistäminen. Pieniä askeleita kohti yhä tiiviimpää unionia, kuten EU:n yhteisesti sovittu päämäärä kuuluu.
 Yhtä eurooppalaista kansaa ei ole, eikä ole yleiseurooppalaisia vaalejakaan.
 Lavalla olevalla kuusikolla ei ole muistoja toisesta maailmansodasta. Rauhasta ei lavalla enää puhuta.
 Nykypoliitikkojen kosketuspinta unionille alkusysäyksen antaneeseen sotaan pienenee jatkuvasti. Sen sukupolven poliitikot, joiden isät tai äidit olivat sodassa mukana, alkavat olla jo eläkeiässä.
 Ei sotaa. Hyvä. Mutta karujen muistojen haalistuminen heikentää myös liimaa, joka pitää unionin jäsenmaita yhdessä.
 Lasse Rantanen
 Samalla kun rauhanprojekti on alkanut näyttää  yhä valmiimmalta, yhdentymistä on perusteltu muilla hyveillä. Yksi tärkeä peruste on ollut demokraattisuus: Kun unionille on annettu toimivaltaa, sen käytölle on pitänyt hankkia kansalta lupa.
 Tällaisella logiikalla Euroopan parlamentille annettiin rutkasti lisää valtaa, kun EU:n sääntöjä viimeksi rukattiin. Europarlamentaarikot päästettiin vaikuttamaan miltei kaikkeen lainsäädäntöön suoraan kansalta saadun valtakirjan turvin.
 Mutta yhtä eurooppalaista kansaa ei ole, eikä ole yleiseurooppalaisia vaalejakaan. Eurovaalit ovat tarkalleen ottaen 28 kansalliset vaalit, jotka järjestetään samaan aikaan.
 Jokaisessa maassa on omat ehdokkaansa, omat puheenaiheensa ja oma vaalijärjestelmänsä.
 Parlamentin paikat on jyvitetty suosien pienempiä jäsenmaita. Yksi maltalainen meppi edustaa 72 000 kansalaista, yksi ranskalainen yli 900 000:ta.
 Täysistuntosalin hämyssä väittelevät kärkiehdokkaat ovat vaatimaton yritys muuttaa asetelmaa yleiseurooppalaisempaan suuntaan. Väittelyyn on valittu isoja eurooppalaisia aiheita kuten maahanmuutto, ilmastonmuutos ja nuorisotyöttömyys.
 Ajatuksena kai on, että jos sosialistien Timmermans vakuuttaa väittelyssä, kansalainen vaikkapa Suomessa päätyisi äänestämään sosiaalidemokraatteja.
 Katsomosta käsin ajatus tuntuu kaukaa haetulta. Ilmassa on utopian tuoksua.
 Hyhmäiseltä järjestely tuntuu myös jäsenmaiden johtajista. Kyselyiden kärjessä oleva Euroopan keskustaoikeistolainen EPP on asettanut kärkiehdokkaakseen baijerilaisen  Manfred Weberin , jolla ei ole kokemusta ministerin tai edes komissaarin tehtävästä.
 Ilmassa on utopian tuoksua.
 Siksi on epätodennäköistä, että jäsenmaat valitsisivat Weberiä unionin vaikutusvaltaisimpaan tehtävään komission puheenjohtajaksi.
 Nimityksestä onkin edessä jäsenmaiden ja Euroopan parlamentin välinen kädenvääntö. Kummatkin haluavat pitää kiinni valtaoikeuksistaan. Kyseessä on jälleen pieni näytös vuosikymmeniä jatkuneessa tasapainoilussa siitä, mitä EU oikeastaan on.
 Tässä pelissä Euroopan parlamentin valttikortti on se, että sillä on mandaatti suoraan kansalta. Jos EU-johtajat eivät olisi vuonna 1975 päättäneet suorasta kansanvaalista, unioni näyttäisi enemmän jäsenmaiden kerholta ja vähemmän kansalaisten luomukselta.
 Euroopan parlamentti on paikka, jossa politiikka pyrkii aidosti Euroopan tasolle.
 Näiden eurovaalien ristiriitaisimpia piirteitä on se,  että Euroopan tason politiikkaa pyrkivät tekemään myös sellaiset puolueet, joiden mielestä politiikan pitäisi pysyä jäsenmaiden rajojen sisällä. Kansallismieliset puolueet hakevat tiivistä kansainvälistä yhteistyötä.
 Tapasin viime viikon lauantaina Milanossa kolmekymppisen  Peter Guidin . Hänkin osoitti mieltään, mutta vastakkaiselta kannalta kuin Budapestin EU-lipun heiluttaja Kopáscy.
 Juristiksi opiskeleva Guidi kannattaa Italian oikeistopopulistista, EU-vastaista Lega-puoluetta ja sen johtajaa ja Italian sisäministeriä  Matteo Salvinia .
 – Olen samaa mieltä ajatuksesta, että EU:n pitäisi olla kansakuntien liitto, kuten Salvini sen määrittelee, Guidi sanoi.
 Hän marssi tuhansien Legan kannattajien kanssa Milanon Duomo-aukiolle, jolle pystytetyllä lavalla Salvinin eurooppalaiset liittolaiset pitivät vuorollaan puheita.
 Tämän lavan taustalla ei ole tähtilippua vaan lakana, jossa lukee: ”Italia ensin”. Kymmenkunta puoluejohtajaa eri maista aikovat perustaa Euroopan parlamenttiin uuden kansallismielisten ryhmän eurovaalien jälkeen.
 Ihmisille on vaikea kaupata sellaista, mitä heillä jo on.
 Kohti eurovaaleja! Stephanie Lecoqo / EPA Eurovaalien varsinainen vaalipäivä on Suomessa sunnuntai 26. toukokuuta. Nämä jutut avaavat Euroopan parlamentin toimintaa ja tulevia vaaleja. Löydä ehdokkaasi eurovaaleissa vaalikoneen avulla Ylen kirjeenvaihtaja Petri Raivio yrittää äänestää belgialaista – lue tästä ja Viron maineongelmista Eurooppa-kirjeestä Tilaa Ylen kirjeenvaihtajien viikottainen Eurooppa-uutiskirje tästä Kokeile, kuulutko Suomeen vai olisiko sinun sittenkin pitänyt syntyä Ranskaan tai Unkariin – testaamalla löydät toisen kotimaasi
 Paikalla ollut perussuomalaisten edustaja  Laura Huhtasaari  sanoi lyhyessä englanninkielisessä puheessaan, että on aika ”palauttaa Eurooppa kansalle, jolle se kuuluu”. Oletin hänen tarkoittavan kansoja monikossa.
 Kansallismielisten retoriikassa palauttaminen tarkoittaa käytännössä sitä, että 1950-luvulla alkanut yhdentyminen halutaan pysäyttää ja laittaa peruutusvaihde silmään: siirtää yhteisesti tehtäviä päätöksiä takaisin jäsenmaiden yksin tehtäviksi.
 Tämä integraation purkaminen tuskin suistaisi Eurooppaa takaisin 1900-luvun sotien tielle. Mutta se, että sellaiselle on tilausta etenkin EU:n perustajamaissa, kertoo siitä, että unionin alkuperäinen kaunis idea on vanhentunut.
 Ihmisille on vaikea kaupata sellaista, mitä heillä jo on.
 Heillä on jo rauha.

Essee: Miksi tämä olikaan perustettu? Euroopan uusi sukupolvi sai käsiinsä unionin, jonka perustamisen syy alkaa unohtua


Summary: Tutkija Reetta Mietola arvelee, että nuoret äänestäjät ovat näissä EU-vaaleissa aktiivisempia kuin viimeksi.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Vuoden 2014 eurovaalien äänestysaktiivisuudessa oli suuria eroja eri puolilla mannerta. Kaikista äänioikeutetuista EU-kansalaisista noin 43 prosenttia käytti äänensä.
 Suomessa äänestysaktiivisuus oli yleisesti ottaen lähes samaa luokkaa kuin koko Euroopan Unionissa,  39,10 prosenttia . Äänestäjien nuorin ikäluokka kuitenkin käytti oikeuttaan erityisen laiskasti. Heistä ainoastaan 10,4 prosenttia kävi vaaliuurnilla.
 Suomi–Ruotsi -maaottelu olisi tässä asiassa hävitty kirkkaasti: Ruotsissa 65,5 prosenttia 18–24-vuotiaista käytti äänioikeuttaan. Ainoastaan slovakialaiset nuoret äänestivät vähemmän kuin suomalaiset alle 25-vuotiaat.
 Kerttu Kamula / Yle
 Listan kärkipaikkoja pitävissä Belgiassa ja Luxemburgissa sekä Bulgariassa, Kyproksella ja Kreikassa äänestäminen EU-vaaleissa on pakollista.
 Kaikkialla nuorimmat kansalaiset eivät pääse ehdolle : kymmenessä EU-maassa ehdolle asettumisen ikäraja on 21 vuotta. Romaniassa raja on 23, Italiassa ja Kreikassa puolestaan 25 vuotta.
 Kreikka on poikkeuksellinen myös sikäli, että äänioikeus alkaa siellä jo 17 ikävuodesta.  Itävalta ja Malta nokittavat  EU:n matalimmalla, 16 vuoden ikärajalla.
 Tänä keväänä suomalaisista äänioikeutetuista 21 prosenttia on äänestänyt jo ennakkoon. Lukema on noin neljä prosenttiyksikköä suurempi  kuin vuoden 2014 vaaleissa .
 Uurnilla käymiseen on Suomessa ja 19 muussa jäsenmaassa aikaa vielä tänään, mutta joissain EU-maissa varsinainen vaalipäiväkin on jo takana. Alankomaiden, Ison-Britannian, Irlannin, Tsekin, Latvian, Maltan ja Slovakian kansalaiset ovat jo antaneet äänensä.
 Omaa ehdokasta voi etsiä  Ylen vaalikoneesta .
 Miksi nuoria nukuttaa Suomessa?
 Viiden vuoden takainen tilanne on tutkijallekin vaikea selittää.
 – Tässä ajassa se tuntuu yllättävältä ja poikkeavalta. Tällä hetkellä nuoret osoittavat suurta kiinnostusta politiikkaa ja yhteiskunnallista vaikuttamista kohtaan, eli jokin siellä on, joka ei ole aiemmin vetänyt nuoria vaaliuurnille, tutkija Reetta Mietola Helsingin yliopistosta sanoo.
 Nuorten osallistumista tutkivan AllYouth-hankkeen parissa työskentelevä Mietola toteaa, että nuorten arvopohja on hyvin eurooppalainen, vaikka he eivät itse sitä välttämättä hahmota.
 Suomalaisia nuoria askarruttavat erityisesti esimerkiksi ilmastonmuutos ja maahanmuutto. Äänestämisen kannalta on Mietolan mukaan olennaista se, onko EU:n rooli kyseisissä asioissa viestitty nuorille tarpeeksi hyvin.
 – Tutkimuksemme kertoo myös, että nuoret ovat kiinnostuneita heitä henkilökohtaisesti koskettavista asioista. Eli tietävätkö he nyt, miten EU oikeasti vaikuttaa heidän asioihinsa ja arkeensa.
 Nuoret ovat taitavia hakemaan tietoa, mutta sen puute nousee silti esiin tutkimuksissa. Vaikka tietoa on valtavasti saatavilla, käyttökelpoisen sisällön löytäminen runsauden seasta voi olla vaikeaa.
 Mietolan mukaan nuorten toiminnassa näkyy myös yhteiskunnallisen keskustelun kireys.
 – Ei varmaan kenellekään ole helppoa mennä esittämään omia näkemyksiään, kun ei tiedä, millaisen vasteen niihin saa.
 Viime EU-vaalien matala äänestysaktiivisuus saattaa tällä kertaa muuttua: valtion nuorisoneuvoston mielipidemittauksessa  liki 70 prosenttia nuorista  sanoi aikovansa äänestää europarlamenttivaaleissa.
 – Saa nähdä, kääntyykö tämä teoiksi, Mietola sanoo.
 Reetta Mietola on toiveikas sen suhteen, että nuoria äänestäjiä olisi tällä kertaa enemmän kuin viime EU-vaaleissa.  Mikko Koski / Yle
 Lue myös:
 18–29-vuotiaat fanittavat EU:ta, mutta eivät äänestä – "Ehkä meillä on asiat niin hyvin, että emme ole ajatelleet äänestysasiaa"
 Mitä nuorisovaalin tulos ennakoi eurovaaleissa? Äänestävätkö nuoret nuoria? Vai pitääkö passiivisuus EU:n setävallan voimissaan?
 Nuorisoasiantuntija varoittaa puolueita: Torikahvit ja Facebook eivät saa nuoria äänestämään – Pelissä on demokratian tulevaisuus

Äänestysinto vaihtelee Euroopassa paljon – pian selviää, miten Suomi tällä kertaa pärjää suhteessa muihin


Summary: Voimakas stressi voi saada hiuksia lähtemään jopa kuukausien viiveellä.

Suurimmalla osalla suomalaisista miehistä ja naisista on perinnöllisiä kaljuuntumisen geenejä. Miehillä kaljuuntuminen voi alkaa jo 18-20 vuoden iässä, ja se saa alkunsa yleensä ohimoilta tai päälaelta tai molemmista pikkuhiljaa.
 Naisilla perintötekijöistä johtuva hiustenlähtö alkaa yleensä noin 40-60-vuotiaana, ja se näkyy useimmiten hiusten harvenemisena, jota tapahtuu tasaisesti koko päälaen alueella, Yliopiston Apteekista kerrotaan.
 Ihosairaalan asiantuntijan  Carl Kyrklundin  mukaan perinnöllinen eli androgeeninen kaljuuntuminen lisääntyy miehilläkin iän myötä. 18-29-vuotiaista miehistä 16 prosentilla on reilusti hiustenlähtöä, kun taas 40-49-vuotiaista sitä on jo yli puolella.
 Kyrklundin mukaan kaljuuntuminen on ollut yhtä yleistä kautta aikojen, mutta nykyään yhä lievemmät kaljuuntumisen muodot tunnistetaan aiempaa paremmin.
 – Tämä luo vaikutelmaa siitä, että kaljuuntumista tapahtuisi yhä enemmän, Kyrklund kertoo.
 Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean ylilääkärin  Vesa Mustalammin  mukaan kaljuuntuminen on oire, joka voi johtua useista erilaisista syistä. Perintötekijöiden lisäksi kaljuuntumisen taustalla voi olla pälvikalju eli autoimmuunitauti. Hiustenlähtö voi johtua myös jostakin toisesta sairaudesta tai lääkityksestä.
 Synnytyskin voi pudottaa hiuksia
 Myös voimakas stressi voi saada hiuksia lähtemään jopa kuukausien viiveellä. Yliopiston Apteekin lääketiedon koordinaattorin ja farmaseutin  Leena Äyräpään  mukaan niin sanottua telogeenistä hiustenlähtöä edeltää tavallisesti jokin voimakas stressitila 2-4 kuukautta ennen hiusten irtoamista. Telogeenisessä hiustenlähdössä hiukset lähtevät yleensä tasaisesti eri puolilta hiuspohjaa.
 Tällaisen stressitilan voi aiheuttaa esimerkiksi vaikea infektio, krooninen sairaus, leikkaus, synnytys tai vajaaravitsemus.
 Äyräpään mukaan telogeeniseen hiustenlähtöön on joissain tapauksissa mahdollista vaikuttaa elintavoilla ja ravinnolla. Jos kaljuuntuminen johtuu hiuspohjan ongelmasta tai ihosairaudesta, kuten pälvikaljusta, atooppisesta ihottumasta tai tali-ihottumasta, ongelmien asianmukainen hoito usein ehkäisee hiustenlähtöä.
 Äyräpään mukaan myös monet lääkkeet aiheuttavat hiustenlähtöä. Tällaisia voivat olla esimerkiksi anaboliset steroidit tai jotkut epilepsialääkkeet. Myös ehkäisypillerien aloitus tai lopetus voi saada hiuksia irtoamaan runsaasti.
 – Jos hiustenlähtö on voimakasta tai se huolestuttaa, kannattaa keskustella aiheesta terveydenhuollon ammattilaisen kanssa, Äyräpää sanoo.
 Lue lisää:
 "Avolava" on alle 30-vuotiaan miehen painajainen – ei hätää, sillä näin kaljuuntuvaa päätä voi hoitaa
 Tuhannet ulkomaalaiset hakevat Turkista lisää karvoja päähänsä – hiustensiirtobisnes kasvaa jatkuvasti

Kaljuuntuminen huomataan nyt varhaisemmassa vaiheessa – naisilla hiukset harvenevat vanhempana ja tasaisemmin


Summary: Pohjois-Korea laukaisi ”vain jotakin pikkuaseita”, jotka eivät minua häiritse, sanoi Trump.

Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  ei ole huolissaan Pohjois-Korean viimeaikaisista ohjustesteistä. Trump sanoi, että hän luottaa Pohjois-Korean johtajan  Kim Jong-unin  pitävän hänelle antamansa lupauksen.
 – Pohjois-Korea laukaisi vain jotain pikkuaseita, jotka häiritsivät joitakin hallinnossani, ja muitakin, mutta minua ne eivät häirinneet, Trump kirjoitti Twitterissä.
 Pohjois-Korea laukaisi kaksi lyhyen matkan ohjusta 9. toukokuuta. Nämä ovat ensimmäiset ohjustestit 18 kuukauteen.
 Trump on parhaillaan valtiovierailulla Japanissa. Pohjois-Korea on yksi pääaiheista, kun Trump tapaa Japanin pääministerin  Shinzo Aben .
 Aiheesta lisää:
 Trump Pohjois-Korean ohjuskokeista: "En usko, että he ovat valmiita neuvottelemaan"
 Pohjois-Korea on taas ampunut epäiltyjä lyhyen kantaman ohjuksia
 Pohjois-Korean asetestit kiihtyvät – nyt maa kertoo testanneensa raketinlaukaisimia
 Pohjois-Korea ampui useita lyhyen kantaman ammuksia kohti Japaninmerta

Trump vähättelee Pohjois-Korean äskettäin tekemiä ohjustestejä


Summary: Yksi ihminen kuoli onnettomuudessa ja toinen loukkaantui vakavasti.

Espoossa yksi ihminen kuoli ja toinen loukkaantui vakavasti kahden henkilöauton yhteentörmäyksessä Kehä III:lla sunnuntain vastaisena yönä, kertoo poliisi.
 Onnettomuus sattui Kauklahdessa kello yhden aikoihin sunnuntaiaamuna. Poliisin mukaan törmäys oli erittäin raju. Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksen yleisjohtaja, komisario  Petteri Hyytiäinen  ei kertonut varhain sunnuntaina kuolleen ja loukkaantuneen sukupuolia.
 Tie onnettomuuspaikalla oli hetken aikaa kokonaan poikki, ja myöhemmin vain osa kaistoista oli käytössä. Liikenne normalisoitui noin pari tuntia onnettomuuden jälkeen.
 Onnettomuuspaikan kohdalla on normaali kaksikaistainen tie, ja tieosuus on suora. Hyytiäisen tietojen mukaan tie oli onnettomuuspaikalla kuiva.
 Poliisi tutkii onnettomuuden syytä.

Kaksi henkilöautoa törmäsi rajusti Kehä III:lla


Summary: Henkilöauto ajautui vastaantulevien kaistalle ja törmäsi rekka-autoon.

Täysperävaunuyhdistelmän ja henkilöauton kolarissa kolme ihmistä on saanut surmansa Sastamalassa..
 Henkilöauto oli toistaiseksi tuntemattomasta syystä ajautunut vastaantulevien kaistalle ja törmännyt vastaan tulleeseen rekka-autoon.
 Onnettomuudessa kuolivat henkilöauton kuljettaja ja kyydissä olleet kaksi lasta.
 Rekka-auton kuljettajalle ei tullut vakavia vammoja.
 Poliisi arvioi, että tie saadaan auki puoli kahteen mennessä.

Kolme kuoli Sastamalassa liikenneonnettomuudessa


Summary: Guaidon mukaan osapuolet eivät vielä ole päässeet yhteiymmärrykseen mistään sopimuksesta.

Norjan ulkoministeriö kertoi lauantaina tiedotteessaan, että Venezuelan hallituksen ja opposition edustajat palaavat Osloon neuvottelemaan maan poliittisen tilanteen ratkaisemisesta.
 Edellisen kerran osapuolet tapasivat Norjassa toukokuun puolen välin tienoilla. Väliaikaiseksi presidentiksi julistautuneen Juan Guaidon mukaan osapuolet eivät ole vielä päässeet yhteisymmärrykseen mistään sopimuksesta.
 Aiemmassa tapaamisessa molemmat osapuolet tapasivat norjalaisen sovittelijan erikseen, eivätkä neuvottelijat neuvotelleet kasvokkain.
 Venezuela on ajautunut poliittiseen kaaokseen tämän vuoden aikana. Parlamentin puheenjohtaja Guaido julistautui 23. tammikuuta maan väliaikaiseksi presidentiksi.
 Guaidon mukaan viimevuotiset presidentinvaalit olivat epärehelliset ja siksi presidentiksi valitun Nicolas Maduron pitäisi väistyä.
 Guaidon aseman presidenttinä on tunnustanut yli 50 valtiota, mukana näissä on Yhdysvallat. Maduron tukijoita ovat Venäjä, Kiina ja Kuuba.
 Aiheesta lisää:
 Norjan Venezuela-neuvonpito etsi "rauhanomaista agendaa", kommentoi kriisivaltion kritisoitu presidentti
 Norja sai jälleen rauhanvälittäjän roolin: Venezuelan kriisiin etsitään sopua Oslossa, mutta mitään ei hiiskuta
 Venezuelan Guaidó valmis keskustelemaan USA:n armeijan kanssa yhteistyöstä Maduron syrjäyttämiseksi

Venezuelan hallituksen ja opposition edustajat palaavat Norjaan neuvottelemaan


Summary: Ja pureeko opiskelijoiden uusi "posin kautta" lähestyminen hallitusneuvottelijoihin?

Mielenosoituksen kymmenentenä päivänä Sanni Lehtinen nousi kuudelta eikä keittänyt kahvia.  Puoli seitsemän aikaan hän käynnisti asuntoauton ja lähti ajamaan kohti Helsingin keskustaa. Hieman ennen seitsemää hän pysäköi sen Säätytalon eteen, meikkasi ja astui ulos.
 On tiistai, 21. toukokuuta, ja katu tuoksuu märältä. Orvokit kukkivat, ruoho on vasta leikattu. Lakaisukone suhisee Snellmaninkatua edestakaisin. Lehtinen nostaa kadulle kaiuttimen, kytkee puhelimensa siihen ja laittaa Cherin soimaan.
 Katua ylös kävelee  Helmi Andersson . Hänen aamunsa on ollut seesteisempi, BBC:n Morning-podcast ja aamupala kaikessa rauhassa.
 Lehtinen ja Andersson purkavat autosta lippuja, kylttejä, pöytiä, ilmapalloja ja muovisen huonekasvin. Sen ruukusta on lohjennut pala pois. Vaaleanpunainen ilmapallo on kutistunut rusinaksi.
 – Se on metafora sille, miltä me näytetään päivystyksen kolmantena viikkona, Lehtinen sanoo.
 Sanni Lehtinen on SYL:n puheenjohtaja ja Helmi Andersson sen hallituksen jäsen. Toni Määttä / Yle
 Mistä on kyse? Hallitusneuvottelujen yhteydessä on aiempien vuosien tapaan järjestetty runsaasti mielenosoituksia. Säätytalolla mieltään ovat osoittaneet esimerkiksi SAMOK, SYL, Greenpeace, Luonnonsuojeluliitto, Ihmisoikeusliitto, Saamelaisnuoret ja MTK. Opiskelijoiden mielenilmauksen pääorganisaattorit ovat SAMOK ja SYL. Heidän tavoitteensa on "muistuttaa" hallitusneuvottelijoita vaalien aikana käydyistä keskusteluista.
 Mielenosoittajat saapuivat Säätytalolle 8. toukokuuta, samana päivänä kuin hallitusneuvottelut alkoivat.
 Kolmen viikon aikana kadulla ovat partioineet kansalaisvaikuttajat naisjärjestöistä ympäristöjärjestöihin. Portaita ylös ja alas suhaavilta poliitikoilta on vaadittu terapiatakuuta, ilmastotekoja, lupausten pitämistä, konkreettisia toimia, rahaa.
 Näkyvin mielenosoittajien ryhmä ovat olleet opiskelijat.
 Suomen ylioppilaskuntien liitto SYL ja Suomen opiskelijakuntien liitto SAMOK ovat olleet kadulla ensimmäisestä päivästä alkaen.
 Siitä lähtien säpinä on lisääntynyt.
 Kadulle perustettu olohuone on kasvanut, samoin kadulla päivystävien ihmisten ja järjestöjen määrä. Säätytalolla ovat olleet esimerkiksi MTK, Ihmisoikeusliitto ja Suomen Luonnonsuojeluliitto, joka on tuonut näytille "viimeisen palan Kaitasuota". Greenpeacellä on lakana. ILMASTOTEKOJA NYT, se huutaa kohti Säätytaloa.
 Portailla tummaan pukuun pukeutunut järjestysmies polkaisee vinoon taittunutta media-kylttiä ja puhelee itsekseen.
 – Sama lakana ollut joka päivä...
 Greenpeacen aktivistit kysyivät vasemmistoliiton Hanna Sarkkiselta ja muilta poliitikoilta, vieläkö he muistavat ilmastomarssilla antamansa lupaukset. Toni Määttä / Yle
 Viimeksi mulla on ollut näin tarkat työvuorot varmaan silloin, kun olin Särkänniemessä kesätöissä.  Sanni Lehtinen
 Ensimmäiset poliitikot saapuvat Säätytalolle puoli kahdeksan aikaan.  Kauppatorin suunnasta viipottaa ensin keskustan  Mikko Kärnä , sitten vihreiden  Pekka Haavisto . Vastakkaisesta suunnasta lähestyy vasemmistoliiton  Hanna Sarkkinen .
 Greenpeacen aktivisti sinkoutuu kohti Sarkkista ja esittelee taulua, johon Sarkkinen on syksyn ilmastomarssilla kirjannut, milloin Suomen pitää luopua fossiilisista polttoaineista, olla hiilineutraali ja niin edelleen. Sarkkinen vastaa.
 Osa poliitikoista suhaa taksilla suoraan Säätytalon portaiden eteen ja katoaa linnan uumeniin. Toiset vilkuttavat mielenosoittajille, jotkut jopa hymyilevät. Lehtinen sanoo, että joinain päivinä neuvottelijat ovat tulleet juttelemaankin. Heille on tarjottu mehua ja suklaata.
 SDP:n  Antti Rinne  saapuu mustalla ja harmaalla autolla Säätytalolle kuusi minuuttia yli kahdeksan, sen jälkeen katu alkaa hiljentyä. Seuraavan kerran poliitikkoja saattaa nähdä lounastauolla tai kun he siirtyvät Säätytalosta johonkin toiseen paikkaan kokoustamaan.
 Mielenosoittaminen näyttää olevan todella paljon tylsempää ja kunnollisempaa kuin usein kuvitellaan.
 Opiskelijat ovat tehneet mielenosoittamisesta työvuorotkin. Viikonloppuisin päivystystä ei ole, koska kansalaisvaikuttamista ei pidä tehdä oman jaksamisen kustannuksella.
 –Viimeksi mulla on ollut näin tarkat työvuorot varmaan silloin, kun olin Särkänniemessä kesätöissä.
 Opiskelijajärjestöt ovat huolissaan opiskelijoiden toimeentulosta ja hyvinvoinnista. Toni Määttä / Yle
 Hallitusneuvotteluja johtava Rinne on sanonut, ettei tuleva hallitus leikkaa mistään.  Uusi hallitus lisää tuntuvasti menoja,  kerrottiin . Se kirvoitti huolestuneita ja piikikkäitä kommentteja oikeistolaisilta ja politiikan kommentaattoreilta.  Nyt on veronmaksajien piikki auki ,  irvaili  Suomen Kuvalehden  Pekka Ervasti .
 Opiskelijaliikkeellä on "Antin karkkikauppaan" paljon asiaa.
 Viime eduskuntavaalien "alla" keskustan  Juha Sipilä  ja kokoomuksen  Alexander Stubb  osallistuivat opiskelijaliikkeen  Koulutuslupaus-kampanjaan . Sen "tiimoilta" otetuissa kuvissa Sipilä ja Stubb poseerasivat opiskelijoiden kylttien kanssa iloiset ilmeet kasvoillaan. Opintotukea ei heikennetä, koulutuksesta ei leikata, kyltit vaativat. Kuvat ja puheet tulkittiin lupauksena: koulutuksesta ei enää leikata.
 Ja sitten leikattiin.
 Näissä vaaleissa turhaa vastakkainasettelua pyrittiin välttämään.
 Sipilän hallitus leikkasi koulutuksesta lopulta noin 800 miljoonaa euroa.  Opintoraha kutistui 337 eurosta 250 euroon kuukaudessa.
 Se oli opiskelijaliikkeelle järkytys.
 Näissä vaaleissa turhaa vastakkainasettelua pyrittiin välttämään. Helsingin ylioppilaskunta HYY lähti kampanjoimaan "posin kautta". He kirjoittivat poliitikoille kiitoskirjeitä tulevaisuuden opiskelijoilta. Kiitos, että teitte hyviä päätöksiä.
 (Joku voisi tosin kysyä, kuinka ratkaisukeskeinen on SYL:n ja SAMOK:n kampanjan slogan " koulutusta perkele ".)
 Liian positiiviseksi ei kuitenkaan voi heittäytyä.
 SAMOK:n hallituksen jäsen  Anton Salenius  sanoo, että viime hallituskaudella tehdyt leikkaukset olivat niin isoja, ettei niitä ihan pelkällä kiitollisuudella voi ottaa vastaan.
 Niinpä opiskelijaliike nimesi eduskuntavaaleihin viisi päätavoitetta. Ne ovat:
 Sadan euron tasokorotus opintorahaan ja opintotuki mukaan sosiaaliturvan kokonaisuudistukseen. Vahvistetaan koulutuksen rahoitusta ja perutaan jäädytykset. Turvataan koulutuksen maksuttomuus ja saavutettavuus taustasta riippumatta kaikille. Opiskelijoiden mielenterveystilanteen kohentaminen. Ilmastonmuutoksen torjuminen.
 Joka kolmas opiskelija kärsii mielenterveyden oireilusta.   Sanni Lehtinen
 Politiikan kielellä leikkaukset tarkoittivat sitä, että opintotuen "lainapainotteisuutta vahvistettiin".  Suomeksi se tarkoitti sitä, että jos opiskelija haluaa tulla toimeen, on hänen joko otettava opintolainaa, mentävä töihin tai elettävä jonkun muun rahoilla.
 Opiskelijaliike vastustaa lainapainotteisuuden kasvattamista. Siitäkin huolimatta, että lainan ehdot ovat varsin reilut. Jos opiskelija valmistuu tavoiteajassa, lainasta annetaan 40 prosenttia anteeksi.
 Jos valmistumisen jälkeen saa töitä, lainan maksaa nopeasti pois. Jotkut nostavat koko lainan, sijoittavat sen ja tienaavat sillä opintojensa aikana ilmaista rahaa.
 Miksei raha kelpaa?
 Opiskelijaliikkeen näkökulmasta opintolainan ongelmat liittyvät elämän arvaamattomuuteen. Työmarkkinoita leimaa heidän mielestään epävarmuus, eikä hyväkään opintomenestys johda automaattisesti hyväpalkkaiseen työhön. Lainapainotteisessa mallissa vastuu ja riski jäävät opiskelijalle.
 – Joka kolmas opiskelija kärsii mielenterveyden oireilusta, Lehtinen sanoo.
 Osa mielenterveyden oireilusta kumpuaa Lehtisen mukaan toimeentuloon liittyvästä stressistä ja opintoihin liittyvistä paineista. Järjestelmä kannustaa – tai painostaa – kasaamaan tutkinnon mahdollisimman nopeasti. Opiskelijat halutaan toiselta asteelta mahdollisimman nopeasti korkeakouluun ja korkeakoulusta työelämään.
 Se ei ole "temppu" eikä mikään, jos tietää jo 18-vuotiaana, mitä haluaa isona tehdä ja etenee korkeakouluopintojen aikana määrätietoisesti kohti maalia.
 Mutta kaikki eivät tiedä.
 Keskiviikko kuluu hellelukemissa. Toni Määttä / Yle
 Me ollaan päästy tosi moneen turistialbumiin!  Anna Lemström
 Keskiviikkona mielenosoittajien leirissä leijailee aurinkorasvan tahmea haju.  Aurinko paahtaa katua, sauna lämpiää. Kun ylioppilaslakin ottaa pois päästä, hiuksiin jää painunut raita.
 Vanhempi nainen näyttää kadun toiselta puolelta peukkua, toinen pysähtyy juttelemaan ja ottamaan kuvan.
 – Ihan oikealla asialla olette.
 Oikeastaan Lehtisestä on ihan kivaa olla päivystämässä. Neuvotteluissa on hänen mielestään täysin toisenlainen tunnelma kuin vuonna 2015. Moni muukin mielenosoittaja sanoo käyneensä "hirveän hyviä" keskusteluja hallitusneuvottelijoiden kanssa. Valtioneuvoston kanslian viestintäväki käy kyselemässä, milloin sauna lämpiää.
 Kaikki eivät ole kansalaisvaikuttamisesta yhtä innoissaan. Jotkut ohikulkijat ovat käyneet ilmoittamassa mielenosoittajille, että kyllä he opiskeluaikanaan pärjäsivät paljon vähemmällä kuin nykynuoret. Helmi Anderssonia sättiminen ihmetyttää.
 – En ymmärrä sitä, että jos jollain on joskus ollut asiat huonosti, niin niiden pitäisi aina olla.
 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) vaalivastaava  Anna Lemström  sanoo, että opiskelijaliikkeen tehtävä on vaatia parempaa tulevaisuuden opiskelijoille. Lemströmin mukaan muutokset ovat harvoin niin nopeita, että nykyiset opiskelijavaikuttajat pääsisivät itse niistä nauttimaan.
 Mikä seuraavan neljän vuoden aikana sitten muuttuu? Sitä tietää tuskin vielä kukaan.
 Puolueet ainakin sanovat pitävänsä koulutusta tärkeänä, lupauksiakin on annettu. Korkeakouluindeksistä on viestitetty, että se "totta kai tulee".
 Lemström kuitenkin huomauttaa, että kirjaukset on saatava hallitusohjelmaan. Muuten ne eivät toteudu.
 Turistibussista vilkutetaan.
 – Me ollaan päästy tosi moneen turistialbumiin!
 Kolmen mielenosoitusviikon aikana turistibussit ja niiden kuskit ovat tulleet tutuiksi. Toni Määttä / Yle
 Kyse on siitä, miten tämä järjestelmä kohtelee meidän sukupolvea.  Sanni Lehtinen
 Opiskelijaliikkeen vaatimuksissa on kyse myös sukupolvien välisen oikeudenmukaisuuden toteutumisesta.  Onko oikeudenmukaista, että yksi väestöryhmä joutuu velkaantumaan elääkseen?
 – Kyse on siitä, miten tämä järjestelmä kohtelee meidän sukupolvea, Lehtinen sanoo.
 Se on iso yhteiskunnallinen kysymys.
 Historioitsija  Juha Siltala  kirjoittaa, että vielä vuosituhannen vaihteessa nuoret uskoivat, että koulutus takaa pääsyn työelämään ja siellä pysymiseen. Siltalan mukaan se heijasti lamatunnelmista selviytymistä ja alkaneita hyvän talouskasvun vuosia.
 Sen jälkeen optimismi on vähentynyt.
 Y-sukupolvesta eli 1980- ja 1990-luvulla syntyneistä on tutkimuksessa alettu puhua petettynä sukupolvena. He ovat todennäköisesti jäämässä teollisen vallankumouksen jälkeen ensimmäiseksi sukupolveksi, jonka odotettu elintaso on alhaisempi kuin heidän vanhempiensa sukupolven, kirjoittaa sosiologi  Mikko Piispa . Piispan mukaan töitä ei koulutuksesta huolimatta ole "entiseen tapaan". Sen syyt löytyvät syvältä globalisoituneesta talousjärjestelmästä, Piispa kirjoittaa.
 Yksilöllisyyden ajassa epäonnistuminen nähdään herkästi yksilön omana vikana.  Mikko Piispa
 Sosiologien mukaan nykyajalle on tyypillistä voimakas yksilöllistyminen.  Se näkyy henkilökohtaisten elämänvalintojen lisäksi siinä, millaista politiikkaa tehdään.
 Suomessakin koulutuspolitiikka vaikuttaa siirtävän entistä enemmän vastuuta yksilölle. Opiskelija valvoo itse tulojaan ja tarvittaessa rahoittaa opintonsa lainalla. Akateemista harhailua ja mokailua ei aina katsota kovin suopeasti. Toisaalta oman alan töihin voi olla valmistumisen jälkeen hyvin hankala päästä ilman oman alan työkokemusta, ja olisi  hirveän hyvä , jos opintojen aikana ehtisi myös käydä vaihdossa ja luoda verkostoja.
 "Yksilöllisyyden ajassa epäonnistuminen nähdään herkästi yksilön omana vikana", Piispa kirjoittaa teoksessaan  Yhdeksän sanaa Y-sukupolvesta .
 Kenen vika on, jos hallitusneuvottelut menevät penkin alle?
 SAMOK:n hallituksen jäsen Anton Salenius ottaa kantaa haalarimerkeillään. Toni Määttä / Yle
 Torstaina neuvotteluissa tapahtuu läpimurto.  Sote-paketti saadaan kasaan. Keskusta saa maakuntansa, demareita ilahduttaa se, että pääpaino pysyy julkisella sektorilla.
 Leirissä elämä jatkuu kuten ennenkin. Päivän viimeisessä päivystysvuorossa on SAMOK. Anton Salenius juoksee kadulla sininen putkilopussi kädessä. Se on tuoli, joka pitää täyttää ilmalla, hän selittää. SAMOK:n varapuheenjohtaja  Liisa Hyytiäinen  puhuu opiskelijoiden asemasta ja mukavasta ilmapiiristä.
 Sivummalla veteraani nojaa polkupyörään ja puhuu puhelimeen. Hän on opiskelija-aktiivi  Matti Tujula , jolle nämä ovat jo kolmannet hallitusneuvottelut.
 Kaksi autoa pysähtyy Säätytalon eteen.
 – Nyt taitaa olla Rinne lähdössä kun on sekä Audi että Supo, Salenius spekuloi.
 Tuuli on pyörittänyt lipun solmuun salon ympärille. Ohi kulkeva nainen pysähtyy ottamaan kuvia ja vaihtamaan muutaman sanan mielenosoittajien kanssa.
 Yhtäkkiä tunnelma sähköistyy.
 Säätytalon keskiovet avautuvat, ja Antti Rinne astuu ulos. Rinne ja erityisavustaja  Dimitri Qvintus  laskeutuvat portaita alas ja pysähtyvät auton viereen.
 Mielenosoittajat vilkuttavat Rinteelle.
 Rinne katsoo heitä hetken hiljaa auton yli.
 – Moi moi, Rinne sanoo.
 – Moido! Onnea, opiskelijat vastaavat.
 – Kiitos. Teille tulee hyvä paketti.
 Autot ajavat pois.
 Antti Rinne poistuu Säätytalolta, Toni Määttä / Yle
 - - -
 Kirjoituksessa on käytetty lähteinä seuraavia teoksia:
 Mikko Piispa: Yhdeksän sanaa Y-sukupolvesta (Teos 2018)
 Juha Siltala: Nuoriso - Mainettaan parempi? (WSOY 2013)

Sanni Lehtinen päivystää neljättä viikkoa Säätytalolla, jottei uusi hallitus unohtaisi opiskelijoita - Mutta mitä he oikein haluavat?


Summary: Keski-Suomen vaalipiirissä on jo 25 vuoden ajan kampanjoitu vaaleissa ilman tienvarsimainontaa.

Keski-Suomessa puolueiden piirijärjestöt ovat sopineet aina vaalien alla vaalimainosrauhasta maanteillä vuodesta 1994 alkaen. Vastaavia sopimuksia ei tiettävästi  ole muissa vaalipiireissä Suomessa  (Karjalainen).
 Tälläkin hetkellä eri puolella Suomea tienvarsilta löytyy eduskuntavaalimainoksia, vaikka ne olisi pitänyt poistaa huhtikuussa viikko vaalien jälkeen.
 Nyt eurovaalien alla keskisuomalaisten puoluepiirien sopimus on murentunut.
 – Kokoomukselta tuli ensimmäinen viesti siitä, että he menevät nyt valtakunnallisen ohjeistuksen mukaan. Nyt ollaan menossa siihen suuntaan, että teiden varsille on alkanut mainoksia hiljalleen tulla, kertoo toiminnanjohtaja  Pauliina Kärkkäinen  keskustan Keski-Suomen Piiristä.
 25 vuoden aikana Keski-Suomen teiden varsille on ilmaantunut vain yksittäisiä vaalimainoksia ja puolueet ovat ne yksissä tuumin poistaneet. Nyt teiden varsilta löytyy ainakin keskustan, kokoomuksen, vasemmistoliiton ja perussuomalaisten ehdokkaiden vaalimainoksia.
 – Olemme olleet ylpeitä tästä poikkeuslaatuisesta sopimuksesta ja olemme saaneet muista vaalipiireistä kiitosta, että meillä ei ole vaalisotkua teiden varsilla, kertoo Kärkkäinen.
 Mainonnan muuttuminen syynä perinteen päättymiseen
 Nyt jo on tiedossa, että vuoden 2023 eduskuntavaaleissa tullaan näkemään tienvarsimainoksia Keski-Suomessakin. Suomen Keskustan Keski-Suomen piiri on nyt päättänyt, että se ei jatka enää tienvarsien mainontakieltoa. Keskusta perustelee päätöstään  vaalimainonnan muuttumisella  (Itä-Savo).
 – Mainonta on vaaleissa muuttunut todella paljon ja kampanjoiden budjetit ovat kasvaneet kohti taivaita, printti ei vedä enää, sosiaalinen media on tullut tärkeäksi vaaliviestinnän kanavaksi ja sitten ovat nuo tienvarret, periaatteessa ilmaista mainostustilaa, luettelee Pauliina Kärkkäinen.
 Piirin muille puolueille keskustan irtaantuminen sopimuksesta on tullut harmillisena yllätyksenä.
 – Olemme tosi pahoillamme siitä, että keskusta on lipeämässä. Olemme pitäneet sopimusta erittäin hyvänä ratkaisuna ja olisimme sitä kyllä jatkaneet yleisen viihtyvyyden ja liikenneturvallisuudenkin vuoksi, pohtii järjestötyöntekijä  Merja Närhi  SDP:n Keski-Suomen Piiristä.
 Keski-Suomen Vihreiden toiminnanjohtaja  Veikko Ahola  korostaa, että jatkossa jokaisen ehdokkaan ja puolueen on kannettava vastuu siitä, että mainokset ovat sallituilla paikoilla ja että ne eivät jää teiden varsiin päivettymään pitkiksi ajoiksi.
 – Vaalimainos on laitettaessa niin kuin veli, mutta pois haettaessa kuin veljenpoika, Ahola vertailee.
 Tarkat  ohjeet tienvarsimainontaan  löytyvät entisen Liikenneviraston eli nykyisen Väylän nettisivuilta. Mainoksiin ei tarvitse hakea lupaa.
 – Vaalimainokset saa asentaa kuukautta ennen vaalitapahtumaa ja ne pitää muistaa ehdottomasti kerätä viikon kuluessa vaalitapahtumasta, muistuttaa aluevastaava  Pekka Haatainen  Keski-Suomen ELY-keskusta.
 Lue myös:
 Ylen Eurovaalit-sivusto
 Etsi ehdokkaasi eurovaalien vaalikoneella

Vaalimainonta palasi Keski-Suomen teiden varsiin – 25 vuotta jatkunut mainosrauha katkesi


Lähes koko maassa on luvassa pilvinen, sateinen ja viileä viikonloppu, sanoo Ylen meteorologi  Joonas Koskela . Taivaalta tulee vettä ja ukkonenkin saattaa jyristä. Viikonlopun aikana sademäärä noussee yli 20 millimetriin.
 – Tarkista sadetutka, jos aiot liikkua ulkona tänä viikonloppuna, Koskela neuvoo.
 Tänään sataa koko maassa Länsi-Lappia lukuun ottamatta. Matalapaine liikkuu Etelä-Suomen yli ja voi tuoda paikoin jopa reippaampia sadekuuroja, ja niihin voi liittyä paikoin ukkosta. Maan keskivaiheilla sade on jatkuvampaa.
 Illaksi sateet siirtyvät itään ja pohjoiseen. Lännessä ja rannikolla aurinko saattaa pilkahtaa.
 Ajankohtainen tieto löytyy Ylen sääsivuilta. Ilmatieteen laitoksen sadetutkasta voi tarkistaa, missä tänään sataa.
 Huomenna sunnuntaina saapuu uusi matalapaine sateineen. Aamusta lähtien on luvassa reipasta sadetta Länsi-Suomessa. Saderintama on päivän aikana pohjoisimmillaan suurinpiirtein Vaasa–Joensuu-linjalla. Lapissa tulee myös paikoin sadekuuroja.
 Lämpötila pysyy viikonlopun aikana etelässä 10–15 asteen välillä, Lapissa 5–10 asteessa.
 Ilmatieteen laitoksen  mukaan ruohikko- tai metsäpalovaroitus on viikonloppuna voimassa Lapissa, Varsinais-Suomessa sekä Ahvenanmaan saaristossa. Merialueilla varoitetaan kovasta tuulesta.
 Sateet jatkuvat paikoin alkuviikolla
 Alkuviikko jatkuu sateisena ja epävakaana, mutta lämpötila noussee hieman.
 Maanantaina sade hieman hellittä ja lännessä voi olla jopa poutaista. Tiistaina on luvassa taas kuuroja ja keskiviikkona voi sateita tulla laajemminkin.
 Alkuviikolla lämpötila voi nousta yli 15 asteen niillä alueilla, joissa pilvet väistyvät sen verran, että aurinko pääsee paistamaan.

Edessä on sateinen ja kolea viikonloppu – Ylen meteorologin neuvo: "Tarkista sadetutka, jos aiot liikkua ulkona"


Summary: Muinoin ruokapöytään tuotiin vaikkapa kokonainen kullalla päällystetty vasikka, mutta nyt kultaa käytetään hillitymmin.

Monessa perheessä suunnitellaan sopivaa juhlakakkua ylioppilaalle tai hääparille. Kakkujen koristelutrendit muuttuvat ja viimeisin villitys on kultakoristelu.
 Kultaa laitetaan kakkuihin tuomaan säihkettä ja korostamaan jotakin tiettyä kohtaa kakussa.
 Kultaa käytetään joko pölynä, hippuina tai palasina isommasta lehtikultalaatasta. Kultajauheesta voi tehdä myös maalia, jolla voi vaikka kirjoittaa kakun pintaan, kertoo turkulainen kakkualan yrittäjä  Jonna Sinkkonen .
 – Pyydän kakkua suunniteltaessa asiakasta pohtimaan värejä. Dramaattisuus syntyy siitä, että kultakoristelun taustalla on joku tumma väri. Valkoinen kermakakku ei saa kultaa loistamaan. Asiakkaat ovat nykyään rohkeita ja kokeilevat mielellään värejä, kertoo Sinkkonen.
 Kultaroiskeita pystyy tekemään siveltimellä, joka on kastettu kultajauhetta ja nestettä sisältävään seokseen. Minna Rosvall / Yle
 Hän koristeli jutuntekoamme varten sinisävyistä kakkua ja esitteli samalla tekniikoita. Niistä kotileipurit kyselevät myös kakkukoristeita myyvistä liikkeistä. Kultakoristelu ei ole ihan helppoa. Kuvauksemme aikana Sinkkonen vei kakun useaan otteeseen kylmiöön välillä jäähtymään.
 Dramaattisuus syntyy siitä, että kultakoristelun taustalla on joku tumma väri. Valkoinen kermakakku ei saa kultaa loistamaan.   Jonna Sinkkonen
 – Youtube ja netti ovat täynnä ohjeita, mutta kultakoristelussa on haasteensa. Samana päivänä leivottuun kakkuun ei voi tehdä kultakoristeita. Kakku on siihen liian kostea ja kuuma. Ilmastoinnin laitoin pois päältä, sillä nämä kultahiput lentävät taivaan tuuliin, jos tuuletin olisi päällä, vinkkaa Sinkkonen ja taiteilee pinseteillä kultahippuja kakun päälle.
 Yrittäjä Jonna Sinkkonen asettelee kultahippua kakun päälle pinsetin avulla. Hän viimeistelee koristelua siveltimellä.  Minna Rosvall / Yle
 Kultainen vasikka ja kultaiset appelsiinit
 Ruokakulttuurin tutkija  Marja Hartola  tietää, että kulta on vanha keksintö varsinkin yläluokan juhlapöydissä. Kansatieteilijä Hartola teki opinnäytetyönsä pula-ajan ruuasta Varsinais-Suomessa, mutta on keskittynyt viime aikoina erityisesti keskiajan ruokakulttuurin tutkimiseen.
 Kulta oli esillä yhden Ruotsi-Suomen kuuluisimman kuninkaan hautajaisissa.
 – Kustaa Vaasan hautajaisissa vuonna 1560 tarjottiin kullattuja konvehteja. Tietoja kultaisista ruokalajeista löytyisi ruokalistoista, mutta niitä on hankala löytää, kertoo Hartola.
 Kultaroiskeiden heittäminen vapaalla kädellä kakun pintaan antaa kakulle modernin ilmeen Jonna Sinkkosen mielestä.   Minna Rosvall / Yle
 Italiassa ja Englannissa kullan käyttö oli yleistä ruokapöydissä satoja vuosia sitten. Hartola ottaa esiin Jyväskylän yliopistossa valmistuneen  Anne Mäkipellon  lisensiaattitutkimuksen, joka käsittelee gastronomista ylellisyyttä myöhäiskeskiajan Italiassa ja Englannissa. Vuonna 1368  Galeazzo Viscontin  tyttären  Violanten  ja Clarencen herttuan  Lionelin  hääaterialla Milanossa kulta kimalsi.
 – Häissä oli 34 ruokalajia. Viidessä ensimmäisessä katteessa oli kullattuja ruokia eli liharuokana kullattua porsasta, kullattua jänistä kullatuin silmin ja kookas kullattu vasikka. Tarjolla oli myös kullattua ankkaa ja haikaraa, kertoo Hartola.
 Kullalla koristeltu kakku valmiina. Jonna Siivonen
 Kullattujen ruokien määrä oli huima myös juhlissa, joissa kardinaali  Pietro Riario  tarjosi juhla-aterian herttuatar  Eleanora Aragonialaisen  kunniaksi Firenzessä vuonna 1473. Silloin vieraille tarjottiin muun muassa kullattuja vaaleita piiraita, kullattuja appelsiineja ja kullattuja, tuoreita manteleita.
 Myös kakkuyrittäjä Jonna Sinkkonen ihmettelee uskomattomilta kuulostavia kultauksia ruokien päällä.
 – Ei kukaan halua nykyään, että tekisin kokonaisen kultaisen kakun, vaan kultaa on kauniisti ja pienesti korostamassa jotain kohtaa kakussa. Voin tehdä esimerkiksi kultaroiskeita, kertoo Sinkkonen ja suhauttaa pensselillä kohti kakkua. Samalla hänen musta esiliinansa on täynnä kultapisteitä.
 Yrittäjä Jonna Sinkkonen esitteli kultakoristelun tekniikoita tällä kakulla. Mukana on kultahippuja, ja kultajauheen avulla tehtyjä kultaroiskeita ja maalausta. Minna Rosvall / Yle
 Moni tietää, että kulta on syötävää
 Kakkukoristeista on opittu viime vuosina, että kaikki on syötävää. Enää ei hätkähdetä, jos lautasella on pelargonin kukka, samettikukka tai joku muu syötävä kasvi.  Sokerimassa tai syötävä paperi ovat yleisiä.
 Luonnollisesti myös kakkuihin käytettävä kulta on syötävää. Kakkuyrittäjä Jonna Sinkkonen sanoo kertovansa tämän aina aluksi asiakkaille, Hänen mukaansa he ovat jo tottuneet kultahippuihin esimerkiksi alkoholijuomissa.
 Ylitarkastaja  Kirsi-Helena Kanninen  ruokavirastosta vahvistaa, että kulta eli lisäaine E175 on sallittu makeistuotteiden kuorrutukseen, suklaan koristeluun ja likööreihin. Erikoistutkija  Pertti Koivisto  ruokaviraston kemian yksiköstä kertoo lisäksi, että kulta ei aiheuta haittaa, jos sitä käyttää maltillisesti. Liiasta kullan käytöstä voi luonnollisesti olla haittaakin.
 Sanna Partanen  kakkutarvikkeita myyvästä Confetti-nimisestä yrityksestä kertoo, että kultakoristelua tehdään usein maltillisesti koristelun hinnankin vuoksi, joten siitä ei ole haittaa.
 – Sen verran kova kultatrendi on ollut tänä keväänä, että välillä raaka-aineen saatavuudessa on ollut ongelmia. Some- ja instagram-päivitykset yllyttävät ihmisiä kokeilemaan uudenlaisia kakkukoristeluja. Kulta on suosittua leivonnaisten koristelussa myös maailmalla, kertoo Partanen.
 Ruokakulttuurin tutkija Marja Hartola esittelee Kristiina-elokuvaan tekemäänsä kultavärein koristeltua konvehtia. Minna Rosvall / Yle
 Kullan väri ja loiste ovat kiehtoneet vuosisatoja
 Mikä sitten on tehnyt kullasta niin suositun koristeluaiheen vuosisatoja sitten ja nyt? Ruokakulttuurin tutkija Marja Hartola arvioi, että syynä on kaunis keltainen väri.
 – Vain kaikkein rikkaimmilla on ollut varaa kultaan, mutta varsinkin Italiassa keltainen väri oli suosittu ja sitä haluttiin saada pöytään. Jos ei ollut varaa kultaan, voitiin käyttää sahramia tai munankeltuaistakin, kertoo Hartola.
 Marja Hartola oli tekemässä ruokalavasteita  kuningatar Kristiinasta kertovaan elokuvaan  muutama vuosi sitten. Silloin hän valmisti juhla-aterian kuvauksiin kullattuja konvehteja sokerimassasta. Hän maalasi jokaiseen vaakunan koristeeksi kultavärillä. Muutama konvehti on yhä muistona elokuvasta.
 Samantapainen sokerimassasta kultavärillä tehty kuvio on Jonna Sinkkosella kädessä, kun hän viimeistelee kultakoristelutekniikoita esittelevää kakkua.
 – Haluan tähän kolmiulotteisuutta ja paloittelen tätä.
 Lopuksi Sinkkonen viimeistelee kultavärillä kakun valkoiset reunat.

Kulta viimeistelee nyt trendikkäimmän kakun – katso videolta, miltä loiste ja kimallus juhlapöydän makeassa kruunussa näyttää


Summary: Muusikko Mikki Kauste on istunut Espoon kaupunginvaltuustossa ja -hallituksessa nyt kaksi vuotta.

Hänen kätensä vapisivat.
 Takana oli kaupunginhallituksen viimeinen kokous ja edessä pari viikkoa lomaa.
 Ja yhtäkkiä muusikko  Mikki Kausteen  kädet vain tärisivät.
 – Olin käynyt koko vuoden ylikierroksilla. Se purkautui ulos yliväsymyksenä, joka oli jopa lähellä paniikkihäiriötä. Tunnistin, että nyt mennään stressinsietokyvyn rajoilla, hän muistelee kesää 2018.
 Takana oli silloin tiukka vuosi. Keikkoja bändin kanssa, mutta ennen kaikkea kuormitusta aiheutti uusi edustustehtävä. Kauste oli valittu edellisenä keväänä ensimmäistä kertaa Espoon kaupunginvaltuustoon.
 Kun kesälomakauden alussa kalenteriin tuli tyhjää, elimistö vaati lepoa. Väsymys yllätti.
 – Se oli aika pelottava kokemus. Ajattelin, että tällaistako tämä on koko ajan, jaksanko minä.
 Ilmastoahdistus iski lasten syntymän myötä
 Espoolainen Mikki Kauste on tunnetumpi muusikkona kuin kaupunginvaltuutettuna.
 Hän on yli 25 vuotta keikkailleen Egotrippi-yhtyeen solisti. Bändin suurimpia hittejä ovat olleet esimerkiksi  Matkustaja  ja  Älä koskaan ikinä .
 Mutta nyt Kauste on istunut jo kaksi vuotta Espoon kaupunginvaltuustossa Vihreiden ryhmässä. Ensimmäisen kauden valtuutettu nostettiin heti myös kaupunginhallitukseen.
 Kiitos Vihreiden mieskiintiön, kuten hän itse naurahtaen toteaa.
 Mikki Kauste toteaa, että kuluneet kaksi vuotta Espoon kaupunginvaltuustossa ovat olleet positiivinen kokemus. "Into perehtyä asioihin ei ole karannut mihinkään." Kristiina Lehto / Yle
 Politiikkaan lähteminen ei kuitenkaan ole muusikolle se tavallisin urakäänne.
 48-vuotias Kauste kypsyttelikin ajatusta vuosia. Varsinainen poliittinen herääminenkin tapahtui vasta aikuisena.
 Kauste ei kuulunut nuorena poliittisiin nuorisojärjestöihin eikä lapsuuden kodissa Helsingin Kulosaaressa oltu poliittisesti erityisen aktiivisia. Perhe kyllä seurasi yhteiskunnallisia asioita, ja Kauste oppi jo nuorena tahkoamaan aamuisin läpi päivän Helsingin Sanomat.
 Oli 90-luku, lama ja harmaus. Laman runtelemassa Suomessa kukin koetti selvitä, miten parhaiten kykeni. Egotrippi oli jo alkanut keikkailla, kun Kauste suoritti ekonomian opintojaan ja politiikka tuntui vielä kaukaiselta.
  Miksi minä en ole ollut tietoinen näistä kaikista asioista?
 Mutta yksi aamu oli erilainen kuin toiset. Päivän lehden ensimmäisen aukeaman otsikot iskivät tuolloin 25-vuotiaan Kausteen tajuntaan kovempaa kuin aiemmin.
 – Maailmantuska iski hyökyaaltona. Syyllisyys siitä, että olen mennyt elämääni läpi puolivaloilla. Etten ollut kantanut vastuuta.
 Lähipiiri on kuvaillut hänen muuttuneen kuin yhdestä iskusta. Kevytmielinen ja humoristinen nuorimies muuttui voimakkaasti kantaa ottavaksi – jopa raskaaksi.
 Kauste pohtii, että hän koki ehkä tuolloin jotain samaa, mitä nykynuoret kuvaavat ilmastoahdistukseksi.
 – Tunne siitä, että maailmassa on paljon asioita, joita pitää korjata. Ja miksi minä en ole ollut tietoinen näistä kaikista asioista?
 Varsinainen ilmastotietoisuus – jopa suoranainen ilmastoahdistus – tuli lasten syntymien myötä. Kausteella on kolme poikaa.
 – Jos sukupolvemme ei nyt korjaa asioita, lasteni sukupolvi joutuu maksamaan ottamamme ilmastovelan, hän toteaa.
 Muusikko Mikki Kauste istuu Espoon kaupunginvaltuustossa Vihreiden valtuustoryhmässä. Kristiina Lehto / Yle
 Tuntemattomasta numerosta soitti Niinistö
 Puhelin soi, kun Kauste makasi kovassa kuumeessa kotinsa sohvalla. Se puhelu muutti lopullisesti kaiken.
 Hän kylläkin jätti melkein vastaamatta tuntemattomaan numeroon. Ensimmäinen ajatus oli, että soittaja on puhelinmyyjä. Televisiossa pyöri Ylen dokumentti Suomen presidenteistä ja historian käännekohdista.
 Kuumeessa ei olisi jaksanut jutella tuntemattoman kanssa.
 Kauste päätti silti vastata.
 Langan toisessa päässä oli Vihreiden silloinen puheenjohtaja Ville Niinistö. Hän pyysi Kaustetta Vihreiden kunnallisvaaliehdokkaaksi Espooseen.
 Ensimmäinen ajatus oli epäilys. Riittääkö keikkailevan, pienten lasten isän aika kaikkeen. Kauste myös tuntee itsensä. Hän on ihminen, joka heittäytyy mukaan aina täysillä.
 – Hän sai minut vakuuttuneeksi, että mukaan kannattaa lähteä lupailemalla, ettei se vie kauheasti aikaa, Kauste hymähtää.
 Vaalikampanjansa hän aloitti tietämättä mitä odottaa. Kampanja oli lyhyt ja edullinen: vaalirahailmoituksen mukaan omaa rahaa kului 240 euroa ja puolueyhdistyksen tukea Kauste sai 110 euroa.
 Kausteen mukaan suurin motiivi lähteä mukaan kampanjointiin oli äänien kerääminen puolueelle. Niiden, jotka normaalisti ehkä kanavoituisivat jonnekin muualle.
 Kuntavaalien tuloksia hän jännitti kotona lasten kanssa. Kun läpimeno varmistui, koko porukka kilisteli kuusenkerkkäjuomaa.
 – Se oli sykähdyttävä, mutta myös pelonsekainen hetki, koska ei tiennyt mitä odottaa. Tajusi, että nyt pitää ottaa vastuu siitä, mihin on lupautunut mukaan, Kauste sanoo.
 Espoon kestävä kasvu on asia, joka mietityttää Mikki Kaustetta. "Pitäisi punnita enemmän sitä, mihin ja kenen ehdoilla rakennamme." Kristiina Lehto / Yle
 Hotellikuoleman sijaan nippu kokouspapereita
 Ja vastuuta Kauste on yrittänyt kantaa.
 Politiikan ulkopuolelta suoraan kunnallispolitiikan syvään päähän nakattu mies alkoi ottaa asioista selvää. Kauste kävi läpi kokouspapereita, esityslistoja, aiempia päätöksiä ja opetteli samalla lähes uuden kielen: virkamiestekstin.
 Uuden tiedon ja terminologian sisäistäminen vei aluksi paljon energiaa.
 Varsinkin ensimmäinen vuosi oli rankka. Hän halusi oppia ymmärtämään, miten kaupunki toimii ja mihin vanhoihin päätöksiin nojataan seuraavissa päätöksissä.
 – Totta kai se väsyttää. Käyt koko ajan läpi kokouspapereita, ja käsiteltäviä asioita on satoja.
 Siksi ensimmäisen vuoden jälkeen tapahtui lähes romahdus. Kahden viikon loma tuli tuolloin tarpeeseen.
 – Yritin tietoisesti vain pienentää koneistoa, lukea kirjoja ja saada ajatukset pois politiikasta.
 Vaikka alku on ollut rankka, Kauste toteaa, ettei olisi voinut toivoa parempaa sisäänheittoa politiikkaan.
 Kylmiltään kaupunginhallitukseen nostettu Kauste on myös halunnut olla luottamuksen arvoinen. Hän on tietoinen siitä, että osa ihmisistä mielsi Egotripin laulajan pelkäksi julkkisehdokkaaksi. Monet ovat kuitenkin käyneet sanomassa Kausteelle jälkikäteen, että mielikuva on ollut väärä.
 Niin. Ja se bändi.
 Kauste kertoo, että valtuutettuna oleminen on loppujen lopuksi sekoittanut musiikkikuvioita hyvin vähän. Kokouspäivät ovat alkuviikosta ja keikat yleensä loppuviikosta.
 Keikkamatkoilla on aikaa paneutua kokouspapereihin, sillä odottelua ja luppoaikaa piisaa. Hotellikuolemien sijaan luvassa on ollut siis esityslistoja esimerkiksi Raide-Jokerista, espoolaiskoulujen sisäilmaongelmista, sotesta ja Länsimetrosta.
 Kaupunki, joka ei halunnut kasvaa kaupungiksi
 Kauste on välillä myös turhautunut Espoon tapaan tehdä päätöksiä.
 Helsingissä kasvanut mies on tottunut siihen, että kaupunki on jatkuvan muutoksen kourissa. Tuttu elinympäristö ja maisemat saattavat muuttua radikaalistikin.
 Hänen mielestään Espoossa jäädään jumiin päätöksiin, jotka menisivät Helsingissä heittämällä läpi.
 – Espoo on kaupunki, joka ei halua olla kasvava kaupunki, koska ne kipukustannukset ovat niin kovat, hän pohtii.
 Politiikka on opettanut Kausteelle kompromissien tekoa. "Hyvätkin päätökset ovat usein hieman vesitettyjä versioita siitä, mitä itse olisi halunnut." Kristiina Lehto / Yle
 Kauste on jo oppinut, että politiikassa asiat eivät ole koskaan yksinkertaisia. Mustan ja valkoisen väliin mahtuu satoja harmaan sävyjä. Päätökset ovat useammin sekä-että-päätöksiä kuin joko-tai.
 Tämä yllätti hänet.
 – Yksikään päätös ei ole enää helppo. Demokratia toimii, kuten se toimii. Meillä on erilaisia näkemyksiä ja ne pitää yrittää sovittaa yhteen.
 Puolivälissä matkaa
 Kauste vastaa puhelimeen kotoaan Espoosta. Taustalla soi klassinen musiikki.
 Edellisenä iltana Lahdessa on ollut tämän vuoden viimeinen keikka Egotripin kanssa.
 Puhe kääntyy nopeasti politiikkaan. Kauste manaa HSL:ää, joka on lopettanut bussiyhteyksiä Espoosta Länsimetron avauduttua.
 Takana on kevään eduskuntavaalit, joissa hän oli ehdokkaana. 1 365 ääntä ei riittänyt läpi pääsemiseen Uudenmaan vaalipiiristä. Läpimenemiseen olisi vaadittu vähintään 4 190 ääntä.
 Takana on nyt myös puolet kaupunginvaltuuston kaudesta. Kuntapolitiikassa päätöksenteko on pitkäjänteistä ja hidasta. Valmista tulee harvemmin yhdessä kaudessa.
 – Sitä yrittää vain työntää päätöksentekoa omasta näkökulmasta kestävään suuntaan. Ahdistuisin vielä enemmän, jos en edes yrittäisi tehdä asioille jotain.

Tuntematon numero vilkkui Egotripin solistin Mikki Kausteen puhelimen ruudulla ja siitä alkoi uusi ura: Mies yhdisti keikkaelämään politiikan


Summary: Europarlamenttiin pyrkivä Madison ei näe ristiriitaa Venäjä-vastaisen Ekren ja Länsi-Euroopan venäjämielisten oikeistokonservatiivien yhteistyössä.

Poliitikko  Jaak Madison  on syntynyt vuonna 1991 – samana vuonna, jolloin Viro palautti itsenäisyytensä neuvostovuosien jälkeen.
 Hänen sukupolveaan kutsutaan Virossa vapauden lapsien sukupolveksi. He ovat millenniaaleja, joita muistot miehityksen ajasta eivät enää paina. He ovat niitä, jotka ovat luoneet mielikuvan Virosta start up -keitaana ja digitalisaation edelläkävijämaana.
 Jaak Madisonin mielestä vapaus kuitenkin on joissain asioissa mennyt jo liian pitkälle.
 Hän esimerkiksi vastustaa jyrkästi samaa sukupuolta olevien avioliittoa.
 – Nykyään kaikki pitäisi muka sallia. Ei avioliitto ole mikään ihmisoikeus. Samaa sukupuolta olevien avio-oikeutta perustellaan sentimentaalisesti rakkaudella. Mutta jos perusteena on pelkkä rakkaus, miksemme sitten hyväksy viiden tai kuuden ihmisen avioitumista keskenään? Hehän voivat rakastaa toisiaan. Raja on vedettävä johonkin, Madison sanoo Viron parlamentin eli Riigikogun kokoushuoneessa.
 Madison puhuu paljon ja nopeasti. Hän kertoo kiinnostuneensa politiikasta jo koululaisena. Vuonna 2012 perustettu kansallismielinen Ekre tuntui hänestä heti omalta puolueelta.
 – Uskonto ja isänmaa muodostavat arvomaailmani perustan. Arvoni tulevat Raamatusta, hän sanoo.
 Madison edustaa Ekren nuorisosiipeä. Hän liittyi puolueeseen vuonna 2013 ja hänet valittiin Viron parlamenttiin eli Riigikoguun vuonna 2015. Vuosina 2014–2016 hän toimi Ekren nuorisojärjestön Sinisen herätyksen puheenjohtajana.
 – Arvojeni pohjalta olisin voinut valita myös Isänmaan, joka oli tuolloin hallituspuolue. Mutta siellä olisin ollut poliittinen broileri ja joutunut aloittamaan pohjalta. Ekre oli uusi puolue, jonka kannatus oli vain yksi prosentti. Ajattelin, että pääsen etenemään siellä nopeammin.
 Laskelmointi toimi. Tämän kevään parlamenttivaaleissa Madison sai viidenneksitoista eniten ääniä koko Virossa. Hän on Ekren varapuheenjohtaja ja Riigikogun perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja.
 Nyt hän pyrkii Euroopan parlamenttiin.
 Virolla on Euroopan parlamentissa kuusi edustajanpaikkaa ja Ekren ennustetaan saavan läpi yhden tai kaksi ehdokasta. Todennäköisin läpimenijä on puolueen johtaja  Mart Helme .
 Aikaisemmin Ekrellä ei ole ollut parlamentissa edustajaa.
 Jaak Madison (vas.) ja Ekre isännöivät Tallinnassa toukokuun puolivälissä tapahtumaa, johon saapuivat Ranskan Marine Le Pen sekä Tanskan kansanpuolueen europarlamentaarikko Anders Primdahl Vistisen.  Valda Kalnina / EPA
 Suhde Venäjään erottaa Ekren Euroopan muista oikeistopopulisteista
 Hiljattain Madison ja muut Ekren poliitikot tapasivat Tallinnassa oikeistopopulistisen Ranskan Kansallisen liittouman johtajan  Marine Le Penin .
 Tapaaminen sujui Madisonin mukaan lämpimässä yhteisymmärryksessä.
 – Puhuimme EU-parlamentin oikeistokonservatiivipuolueiden ryhmästä, jota olemme mukana luomassa, Madison kertoo.
 Perusteilla olevaan liittoon kuuluu 11 eurooppalaista puoluetta mukaan lukien Suomen perussuomalaiset.
 Mukana on myös Itävallan FPÖ, jonka johtaja  Heinz-Christian Strache   joutui viikko sitten eroamaan  korruptioskandaalin vuoksi. Paljastui, että hän oli lupaillut venäläisille vaalirahoituksen vastineeksi erilaisia etuja, kuten rakennushankkeita.
 Myös monilla muilla Euroopan oikeistokonservatiivipuolueilla on läheiset suhteet Venäjään. Ekre sen sijaan tunnetaan voimakkaasta Venäjä-vastaisuudestaan. Eikö tässä ole ristiriita? Miten Venäjä-vastainen Ekre voi muodostaa liittouman Euroopan Venäjä-mielisten konservatiivipuolueiden kanssa?
 Jaak Madison ei näe asiassa ongelmaa.
 – Totta kai meillä on myös erimielisyyksiä. Olisi idioottimaista ajatella, että Saksan tai Ranskan ulkopoliittiset intressit olisivat samat kuin Virolla.
 Kriitikot ovat pelänneet Ekren veljeilyn Marine Le Penin ja muiden Euroopan Venäjä-mielisten oikeistopopulistien kanssa heikentävän Viron turvallisuustilannetta. Ranska ja Viro tekevät puolustusyhteistyötä.
 Madisonin mielestä Viron turvallisuuspolitiikka ei kuitenkaan ole millään lailla riippuvainen Ranskan tuesta.
 – Ne, jotka kuvittelevat, että voimme tukeutua maanpuolustuksessa Ranskaan, elävät illuusiossa, hän sanoo.
 Turvallisuuspolitiikassa on hänen mukaansa tärkeintä vahvistaa omia puolustusvoimia, lisätä puolustusyhteistyötä naapurimaiden kanssa ja pitää yllä hyvää Nato-suhdetta.
 Jaak Madisonin mukaan on selvää, että Euroopan parlamenttiin perusteilla olevalla uudella oikeistopopulistisella liittoumalla on myös erimielisyyksiä. Silja Massa / Yle
 Tiukka maahanmuuttopolitiikka yhdistää
 Venäjään liittyvistä erimielisyyksistä huolimatta Euroopan oikeistokonservatiivipuolueilla on Madisonin mielestä enemmän yhdistäviä kuin erottavia tekijöitä.
 Yhdistävinä tekijöinä hän mainitsee muun muassa kansallisvaltioiden aseman vahvistamisen Euroopassa sekä tiukan maahanmuuttopolitiikan.
 – Maailmassa on yli 65 miljoonaa pakolaista. Euroopassa asuu vain 500 miljoonaa ihmistä. Eivät kaikki pakolaiset mahdu tänne. Uudessa parlamenttiryhmässä me ajattelemme, että tehokkaampaa auttaa ihmisiä pakolaisleireillä kuin avata rajat kaikille.
 Ekre on maahanmuuttoasioissa jyrkempi kuin Suomen perussuomalaiset tai Ruotsin ruotsidemokraatit. Toisin kuin perussuomalaiset, Ekre esimerkiksi vastustaa myös työperäistä maahanmuuttoa.
 Suomalaisia Ekren maahanmuuttovastaisuus voi ihmetyttää, sillä Viro on ottanut kahdenkymmenen viime vuoden aikana vastaan yhteensä vain viitisensataa pakolaista.
 – Tuota argumenttia aina toistellaan, Jaak Madison sanoo.
 – Kysyn aina vastakysymyksenä, että miten niin meillä ei ole maahanmuuttajia. Neljäsosa Viron asukkaista on venäläisiä. Miksi ottaisimme lisää maahanmuuttajia, kun oma venäläisvähemmistömmekään ei ole kunnolla integroitunut?
 Valtaosa Viron venäjänkielisistä on Viroon neuvostoaikana sijoitettuja työntekijöitä ja heidän jälkeläisiään. Useimmat venäjänkieliset perheet ja suvut ovat asuneet Virossa vuosikymmeniä.
 Madisonin mukaan noin kolmasosa Viron venäjänkielisistä on alttiita Venäjän propagandalle ja sitä kautta mahdollinen uhka Viron turvallisuudelle.
 – He elävät Venäjän television levittämän propagandan keskellä eivätkä pidä Viroa todellisena kotimaanaan.
 Hän ei myöskään allekirjoita väitettä, että maahanmuutto voisi olla ratkaisu Eurooppaa vaivaavaan työvoimapulaan.
 – Ratkaisun pitäisi löytyä muualta. Viro alkoi maksaa yli kolmen lapsen perheille suurperhelisää ja syntyvyys kääntyi heti nousuun. Tällaista perhepolitiikkaa suosittelen muillekin Euroopan maille, Madison sanoo.
 Hänen mielestään perinteiset perhearvot ovat murenemassa kaikkialla Euroopassa.
 – Ihmiset haluavat elää hedonistista elämää lapsettomina. Lapsenteko nähdään yksilön omana päätöksenä. Hyvä on, jokainen saa päättää, mitä elämällään tekee. Mutta kysyn, onko oikein, että lapseton vaatii samaa eläkettä kuin kolmen lapsen äiti, joka on synnyttänyt maahan kolme uutta veronmaksajaa?
 Ekren johtaja, Viron uusi sisäministeri on Mart Helme. Hänen poikansa Martin Helme on Viron valtiovarainministeri. Valda Kalnina / EPA
 Ekre sähköisti Viron polittisen ilmapiirin
 Viron kevät on ollut täynnä poliittista kuohuntaa. Maaliskuun parlamenttivaalit voittanut oikeistoliberaali reformipuolue pelattiin ulos hallitusneuvotteluista ja  hallituksen päätyivät muodostamaan Keskustapuolue, Isänmaa sekä Ekre .
 Vaalien jälkeen uuden hallituskoalition kannatus on laskenut dramaattisesti. Mielipidemittausten mukaan jopa yli 60 prosenttia kansalaisista vastustaa nykyistä hallitusta.
 Oppositiossa oleva reformipuolue on esittänyt epäluottamuslauseen antamista uudelle sisäministerille, Ekren johtajalle  Mart Helmelle .
 Kansalaiset ovat protestoineet Ekren politiikkaa vastaan organisoimalla sosiaalisessa mediassa leviävän Kõigi Eesti -liikkeen ja järjestämällä Tallinnan laululavalla ulkoilmakonsertin vapaan ja avoimen Viron puolesta.
 Kun Ekre kritisoi Viron lehdistöä, maan presidentti  Kersti Kaljulaid   otti asiaan kantaa pukeutumalla hallituksen virkaanastujaisissa collegepaitaan , jossa luki ”Sana on vapaa”.
 – Presidentin show oli naurettava. Se ei ollut presidentille sopivaa käytöstä. Onneksi kahden vuoden päästä on presidentinvaalit ja saamme uuden presidentin, Madison sanoo.
 Madisonin mielestä keskustelu sananvapaudesta on kaksinaismoralistinen. Hänen mielestään Viron media ei ole puolueeton eikä riippumaton.
 – Toimittajien oma arvomaailma näkyy journalismissa. Moni toimittaja levittää puhdasta propagandaa. Radiossa joitakin kansanedustajia on esimerkiksi kutsuttu saastaksi. Se on todella solvaava nimitys. Onko se sananvapautta?
 Madison kieltää kannattavansa valtion valvomaa mediaa, mutta journalistien pitäisi hänen mielestään noudattaa tiettyjä standardeja.
 Viron presidentti Kersti Kaljulaid oli pukeutunut sananvapauspaitaan, kun ministerit vannoivat virkavalansa huhtikuun lopulla.  Valda Kalnina / EPA
 Muutama vuosi sitten Madison itse joutui mediakohun keskelle blogikirjoituksensa vuoksi, jossa hänen tulkittiin ihannoivan natsisimia ja fasismia.
 – Sanomisiani vääristeltiin. En koskaan kirjoittanut niin, Jaak Madison kiihtyy.
 – Blogikirjoitukseni käsitteli vain taloutta. Kirjoitin, että Saksan talous nousi 1930-luvulla. Tämä on esimerkki siitä, että maailmassa on tabuja, joista ei saa kirjoittaa. Media pitää näistä tabuista kiinni. Eikö se juuri ole sananvapauden rajoittamista?
 Pysyykö hallitus kasassa neljä vuotta?
 Ristiriitoja on ehditty jo nähdä tänä keväänä myös uuden hallituksen sisällä. Moni Virossa veikkaakin, ettei nykyinen hallitus tule pysymään kasassa neljää vuotta.
 Tallinnan yliopistolla työskentelevä politiikantutkija  Tõnis Saarts  uskoo hallituksen kaatuvan vuoden tai kahden kuluttua.
 Hänen mukaansa hallituksen suurimmat konfliktit tulevat liittymään Venäjään ja Viron venäjänkieliseen väestöön.
 Pääministeripuolue keskusta tunnetaan Venäjä-mielisistä kannanotoistaan. Sen vaalilupauksiin kuului muun muassa venäjänkielisten koulujen säilyttäminen, kun taas Ekre haluaisi muuttaa Viron koulujärjestelmän kokonaan vironkieliseksi.
 Keskustapuolueen ”venäläissiipi” johtajanaan ääniharava  Mihhail Kõlvart  vastusti Ekren ottamista hallitukseen. Hallituspohjan selvittyä puolueen nuori tähti ja presidentin veli  Raimond Kaljulaid  erosi puolueesta.
 Jaak Madison ei usko, että nykyiselle hallitukselle on tällä hetkellä realistisia vaihtoehtoja. Hallituksen kaatuminen ei hänen mielestään olisi kuitenkaan tragedia.
 – Jos niin käy, sitten niin käy.
 Jaak Madison syntyi vuonna 1991 eli samana vuonna, jolloin Viro palautti itsenäisyytensä. Hänen sukupolveaan kutsutaan Virossa vapauden lapsien sukupolveksi.  Silja Massa / Yle
 Vastaus ei yllätä politiikantutkija Tõnis Saartsia. Hänen mukaansa Ekre todennäköisesti hyötyisi hallituksen hajoamisesta.
 – Oppositiossa puolueen kannatus todennäköisesti nousisi entisestään, Saarts sanoo.
 Kuuntele Maailmanpolitiikan arkipäivää: Miltä EU:n tulevaisuus näyttää?
 Lue myös:
 Ylen kirjeenvaihtaja Petri Raivio yrittää äänestää belgialaista – lue tästä ja Viron maineongelmista Eurooppa-kirjeestä

"Miksi Viron pitäisi ottaa vastaan maahanmuuttajia, kun neljäsosa kansasta on venäläisiä?" Ekren varapuheenjohtaja Jaak Madison on nuori, kansallismielinen ja konservatiivi


Summary: Kovaa brexitiä kannattava Boris Johnson on puolueen jäsenten suosikki, mutta pudotuspelistä vastaavat kansanedustajat eivät välttämättä innostu, sanoo tutkija.

Britanniassa väistyvän pääministerin  Theresa Mayn  paikalle havittelevat seuraajaehdokkaat virittelevät jo toden teolla kampanjoitaan konservatiivipuolueen puheenjohtajaksi nousemiseksi.
 Konservatiivipuolueen uudesta puheenjohtajasta tulee myös Britannian seuraava pääministeri. Konservatiivien on määrä valita Maylle seuraaja heinäkuun lopussa.
 Valinnalla on merkitystä koko EU:n kannalta. Mayn seuraajan on luotsattava Britannian EU-ero maaliin ja neuvoteltava sen jälkeen EU:n kanssa Britannian ja unionin tulevan suhteen raamit.
 Perjantaina EU-johtajat viestivät, että uusia neuvotteluja erosopimuksesta ei edelleenkään avata.
 Ranska patisti Britanniaa selvittämään Mayn eron aiheuttaman tilanteen pikaisesti.
 Britanniassa edessä saattaa olla lähiviikkoina likaista peliä. Konservatiivipuolue on repivän brexit-riitelyn jäljiltä eripurainen ja jakaantunut.
 Konservatiivien puheenjohtajakisoissa on aiemminkin nähty rumaa selkäänpuukotusta. On mahdollista, että suosikkiasetelmat saattavat vielä keikkua.
 "Johnson ei välttämättä ole kansanedustajien valinta"
 Ennakkosuosikkina kisaan pidetään  kovaa brexitiä eli sopimuksetonta eroa kannattavaa entistä ulkoministeriä  Boris Johnsonia,  joka ilmottautui kilpaan perjantaina.
 Hänen lisäkseen neljä muuta on ilmoittanut lähdöstään kisaan. He ovat nykyinen ulkoministeri  Jeremy Hunt , kehitysyhteistyöministeri  Rory Stewart,  entinen työ- ja eläkeministeri  Esther McVey  sekä terveysministeri  Matt Hancock .
 Entisen brexit-ministerin  Dominic Raabin  odotetaan ilmoittavan ehdokkuudestaan, mutta hän on ilmoittanut harkitsevansa päätöstä viikonlopun ajan.
 Raab erosi tehtävästään viime marraskuussa vastalauseena huonona pitämälleen erosopimukselle. Hänen on arvioitu olevan Johnsonin kannoilla.
 – Johnson olisi varmasti puolueen jäsenten valinta mutta ei välttämättä kansanedustajien valinta, sanoo politiikan professori  Tony Travers  London School of Economicsista uutistoimisto AFP:n mukaan.
 Dominic Raab. Tom Nicholson / AOP
 Konservatiivikansanedustajien kannalla on puheenjohtajavalinnassa suuri merkitys. Mikäli kisaan lähtee kolme tai enemmän ehdokasta, konservatiivikansanedustajat tekevät ehdokkaiden esikarsinnan äänestämällä.
 Pudotuspeliä käydään toistuvilla äänestyskierroksilla siten, että kullakin kierroksella vähiten ääniä saanut ehdokas putoaa pois. Lopulliseen, puolueen koko jäsenkunnan äänestykseen menevät vain kaksi jäljelle jäävää ehdokasta.
 On myös mahdollista, että osa ehdokkaista vetäytyy tai heitä painostetaan vetäytymään kesken kisan.
 Lopullisessa kaksintaistelussa konservatiivipuolueen runsaat 100 000 jäsentä valitsevat yli 66 miljoonan asukkaan Britannian seuraavan pääministerin.
 Brexit-kanta erottaa ehdokkaita
 Ehdokkaita jakaa heidän suhtautumisensa brexitiin. Näitä kantoja myös EU:ssa ja Euroopan liike-elämässä  tarkkaillaan silmä kovana .
 Kovan brexitin kannattaja Johnson ilmoitti perjantaina Britannian eroavan EU:sta lokakuun lopussa joko sopimuksen kanssa tai ilman sitä, mikäli hän nousee pääministeriksi. Britannian EU-eron takarajaksi on sovittu 31. lokakuuta.
 Myös Raab on lehtitietojen mukaan saanut tukea kovan brexitin kannattajilta puolueessa.
 Stewart puolestaan tunnetaan pehmeän EU-eron kannattajana. Hän saattaa pystyä houkuttelemaan niiden ääniä, jotka eivät halua Britannian irtautuvan EU:sta ilman sopimusta.
 Michael Gove. Amer Ghazzal / AOP
 Brittiviestimet arvioivat, että kisaan saattaa lähteä kaikkiaan parikymmentä ehdokasta. Myös Maylle lojaalina pysyneen ympäristöministerin  Michael Goven  odotetaan olevan halukas pyrkimään johtopaikalle.
 Brittiviestimien mukaan lisäksi esimerkiksi parlamentin alahuoneen entisen johtajan ja hallituksesta keskiviikkona eronneen  Andrea Leadsomin , sisäministeri  Sajid Javidin  ja puolustusministeri  Penny Mordauntin  uskotaan havittelevan paikkaa.
 Tähän asti Hunt, Gove, Javid ja Hancock ovat kannattaneet Mayn neuvottelemaa erosopimusta sopimuksetonta eroa parempana vaihtoehtona.
 Oppositiojohtaja, työväenpuolueen  Jeremy Corbyn  on vaatinut, että konservatiivien uuden johtajan on järjestettävä uudet parlamenttivaalit välittömästi.
 May ilmoitti perjantaina eroavansa tehtävästään  7. kesäkuuta. May jättää tuolloin konservatiivipuolueen puheenjohtajan tehtävät, mutta hänen on tarkoitus jatkaa pääministerin tehtävien hoitamista uuden puheenjohtajan valintaan saakka.
 Lue myös:
 Analyysi: Theresa Mayn seuraaja voi viedä brexit-Britannian lamaantumisesta täyteen kaaokseen
 Britannian pääministeri Theresa May ilmoitti erosta kyynelehtien – seuraajaksi povattu Boris Johnson: Lähdemme EU:sta diilillä tai diilittä
 May päätyi brexitin kielekkeelle, kun nokkamiehet katosivat paikalta – nuoruuden unelma päättyi katkeraan tappioon
 Brittien pörröinen moottoriturpa Boris Johnson tahtoo nyt pääministeriksi – kampanjoi jo päästäkseen konservatiivien johtoon

Britanniassa alkoi kilpa pääministerin paikasta – EU:kin tuskailee: Kuka nousee seuraavaksi riitaisan porukan johtoon?


Summary: Vangit ottivat panttivankeja ja paiskoivat poliiseja kranaateilla.

Ainakin 29 vankia on kuollut ja 19 poliisia haavoittunut yhteenotossa poliisivankilassa Acariguassa Portuguesan osavaltiossa Venezuelassa eilen paikallista aikaa, kertovat viranomaiset.
 Verenvuodatus alkoi, kun poliisin Faes-erikoisjoukot yrittivät estää joukkopaon vankilasta.
 Vankien oikeuksia ajavan Una ventana a la Libertad -järjestön mukaan viranomaiset yrittivät vapauttaa läheisiään katsomaan tulleita omaisia, jotka oli otettu panttivangeiksi päivää aikaisemmin.
 Vangit vastasivat vapautusyritykseen tulituksella ja heittämällä poliiseja kohtia ainakin kaksi käsikranaattia.
 Sosiaalisessa mediassa on levinnyt video, jonka uskotaan esittävän vankien kapinaa johtanutta miestä. Videolla hän heiluttelee käsiasetta ja esittelee kahta kranaattia samalla kun hän uhkailee kahta naista.
 Miehen uskotaan kuolleen yhteenotossa. Panttivankien kohtalosta ei ole tietoa.
 Väkivaltaisuudet Venezuelan poliisivankiloissa ovat yleisiä. Lain mukaan niissä saisi pitää ihmisiä vain kahden vuorokauden ajan, mutta sääntöä ei noudateta.
 Poliisivankiloissa on noin 55 000 ihmistä, vaikka ne on suunniteltu noin 8 000 ihmisen tarpeita ajatellen.

Kymmeniä kuollut vankilaverilöylyssä Venezuelassa


Summary: Puheenjohtaja Asseri Kinnusen mukaan ministeriön ukaasi valtionavun takaisin perimisestä on jatkoa vuosien piinalle.

Perussuomalaiset Nuoret pitää opetus- ja kulttuuriministeriön (OKM) toimintatapoja "häpeällisinä"  valtionavun takaisin perimiseen liittyvässä tviittijupakassa .
 Nuorisojärjestö kirjoittaa lauantaisessa mediatiedotteessaan, ettei valtionavun epäämiseen ei ole perustetta, koska PS-Nuorten Twitter-tilillä julkaistu tviitti ei ollut yhdistyksen tai sen hallituksen laatima kannanotto.
 Tiedotteen mukaan yhdistyksen kannanotot julkaistaan aina sen verkkosivuilla ja lähetetään medialle tiedotteina sähköpostitse.
 PS-Nuorten mukaan OKM on jo vuosia pyrkinyt epäämään yhdistyksen valtionapukelpoisuuden "milloin milläkin perustein" ja pyrkii jälleen tekemään niin.
 Maksetut tuet voidaan periä takaisin
 Taustalla on PS-Nuorten Twitter-tilillä julkaistu kuva tummaihoisesta perheestä, jonka saatetekstinä oli kehotus äänestää EU-vaaleissa perussuomalaisia, "jotta Suomen tulevaisuus ei näyttäisi tältä".
 Järjestö poisti myöhemmin tviittinsä ja myönsi, että se oli harkitsematon ja hyvien tapojen vastainen.
 OKM vaati eilen lähettämässään kirjeessään järjestöä esittämään selvityksensä tapauksesta 10. kesäkuuta mennessä, minkä jälkeen ministeriö tekee päätöksen järjestön valtionavun kohtalosta.
 PS-Nuorille on tälle vuodelle myönnetty 115 000 euron valtionapu, josta on maksettu jo ensimmäinen erä eli 57 500 euroa. Ministeriö voi periä nämä rahat takaisin ja keskeyttää loppuerän maksun. Avustusta on ministeriön mukaan käytetty olennaisesti eri tavalla kuin nuorisolaki edellyttää.
 – Ilmeisin ristiriita on pykälässä mainittujen yhdenvertaisuuden, tasa-arvon, kulttuurien moninaisuuden ja kansainvälisyyden tavoitteiden ja lähtökohtien kanssa, OKM:n kirjeessä lukee.
 Puheenjohtaja: "Emme hyväksy kansallismielisten poliittista syrjintää"
 Järjestön esiintyminen ja kannanotot ovat olleet syynissä ennenkin. Opetusministeriö kutsui PS-Nuorten edustajan jo maaliskuussa keskustelemaan kannanotoista, jotka koskivat maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita sekä kielellisten, kulttuuristen ja muiden vähemmistöjen oikeuksia.
 – Keskustelussa käytiin läpi esimerkkejä järjestön kannanotoista, jotka koskivat muun muassa etnistä profilointia, eurooppalaisuuden määritelmää ("eurooppalaiset kansat ovat valkoisia") ja suhtautumista monikulttuurisuuteen, opetusministeriö kirjoittaa eilisessä kirjeessään.
 PS-nuoret näkee, että nykyinen keskustelu valtionavusta on jatkoa aiemmille lakkauttamispuheille.
 – Tämä on vuosia kestäneelle piinalle luonnollinen jatkumo, mutta me emme ole aiemmin hyväksyneet poliittista syrjintää kansallismielisiä kohtaan emmekä hyväksy nytkään. Vastaamme OKM:n kirjeeseen, PS-nuorten puheenjohtaja  Asseri Kinnunen  sanoo tiedotteessa.
 Lue lisää:
 PS-Nuorten valtionapu vaakalaudalla, ministeriö perää järjestöltä selvitystä
 Ilta-Sanomat: Halla-aho osasta PS-nuoria: ”Nämä ihmiset ovat väärässä puolueessa”

PS-nuorten tviittijupakka jatkuu: kiistää eilisen olleen virallinen kannanotto, kutsuu ministeriön toimintatapoja "häpeällisiksi"


Summary: Aikoinaan suosittuja Itäharjun ajoja kunniotetaan Turussa. Veteraanikuljettajat muistelevat kokemuksiaan pyörillä, autoilla ja suksilla.

Moottoripyörät kiitävät hurjaa vauhtia katuradalla vanhoissa kaitafilmeissä. Välillä siirrytään turkulaisen Itäharjun kaupunginosan suoraviivaisilta kaduilta Ruissalon tukevien tammien välissä mutkittelevalle radalle.
 Vaikka pyörät vilahtavat televisioruudulla silmänräpäyksessä ohi, veteraanimotoristit  Matti Salonen ,  Aulis Paarala  ja  Lasse Rosvall  tunnistavat vanhoja kilpakumppaneitaan kypärien alta. Nimien lisäksi kisamuistoja sekunnin sadasosia myöten tipahtelee taukoamatta vuosikymmenten takaisten filmien kirvoittamana.
 Salonen, Paarala ja Rosvall ovat kokoontuneet muistelemaan menneitä sen kunniaksi, että helatorstaina  Turussa järjestetään Itäharjun ajot . Aivan samanlaista vauhtia ei ole luvassa kuin 60 vuotta sitten, sillä tällä kertaa perinneajoneuvot kaasuttelevat näytösluonteisesti.
 Yhteen aikaan varmaan kaikki Turun pärinäpojat ilmoittautuivat kisoihin.  Matti Salonen
 Kolmikolla on kokemusta ja peräti takapuolituntumaa vauhdin hurmasta kaupunkiradalla.
 – Oli satanut vettä, ja heti aamulla harjoitusajoissa suoran päässä pyörä lähti alta. Pidin pyörästä kiinni ja menin takapuoli pitkin asvalttia. Jatkoin matkaa, mutta illalla poltteli vähän. Vaikka oli nahkahousut ja flanelli alla, kyllä takapuoli paloi, naureskelee Lasse Rosvall.
 Paroni otti oppia olympiarenkaista
 Itäharjun ajoissa huristelivat aikansa huippukuljettajat, kuten  Curt Lincoln  ja  Rauno Aaltonen .
 Myös sittemmin legendaksi noussut  Jarno "Paroni" Saarinen  ajoi ensimmäisiä kisojaan Itäharjulla. Rosvall näki jo varhaisessa vaiheessa, että turkulaisessa nuoressa miehessä on ainesta isoille radoille.
 Lasse Rosvall esittelee vanhasta valokuva-albumista löytämäänsä otosta, jossa Paroni kiitää moottoripyörän selässä kallellaan roikkuen.
 – Tästä on alkanut se, kun kaverit ajavat nykyään polvi asvaltilla. Tuo oli Jarnon tyyli. Hän teippasi saappaankärkiään ja kiillotti kenkiään, mitä muut ihmettelivät, sanoo Rosvall.
 – Se oli muoti, välillä Jarnolla ihan varpaat näkyi ja verta tuli! Itse olin niin pihi, että nostin jalkaa, kun rupesi ottamaan kiinni, etteivät saappaat kuluneet, intoutuu Matti Salonen muistelemaan.
 Aulis Paarala ja Lasse Rosvall löytävät monia muistoja valokuva-albumin lehdiltä. Jouni Koutonen / Yle
 Jarno Saarinen tuli nuorena miehenä kesätöihin Tunturin tehtaille. Turussa koottiin tuolloin itävaltalaisia Puch-moottoripyöriä, ja Lasse Rosvall työskenteli koeajajana. Miehistä tuli hiljalleen ystävät.
 Eräänä kevättalven päivänä Rosvall testaili pyörää jäisellä Tunturin pihalla, ja myös Saarinen halusi kokeilla.
 – Jarnolla juuri ylettyi varpaat jalkatapeille, ja hän ajoi kohti talon seinää. Laitoin jo käsiä silmien eteen peläten, että kuinka käy, mutta hienosti hän jarrutti, käänsi ja ajoi takaisin. Silloin minä sain sen virikkeen, että tuon pojan täytyy päästä kilpailemaan.
 Mutkitta kisaamaan pääsy ei sujunut, sillä tallipäällikkö suhtautui aluksi nihkeästi uuden ajajan värväämiseen.
 Lasse Rosvall oli ajatellut muokata itselleen jääratapyörän Itävallasta tulleesta, skootterin koneella varustetusta pyörästä pienempiin luokkiin. Kävikin niin, että pyörä osoittautui hänelle liian pieneksi.
 – Paroni oli minua päätä lyhyempi. Kävin tallipomon kimppuun niin kauan, että hän antoi Jarnolle luvan ajaa. Mentiin muistaakseni Säkylän jäärata-ajoon talvella, minä voitin ja Jarno oli toinen. Sen jälkeen sanottiin, että jatkakaa vaan pojat yhdessä, naurahtaa Rosvall.
 Lasse Rosvall ystävystyi Tunturille kesätöihin tulleen Jarno Saarisen kanssa. Jouni Koutonen / Yle
 Oppeja ammennettiin ”ralliprofessoriksi” tituleeratulta Rauno Aaltoselta, ja Rosvall auttoi Jarno Saarista saamaan paremman tuntuman pyörän käsittelyyn.
 – Paroni sanoi, että hän ei osaa tehdä toiseen suuntaan ollenkaan kurveja. Vasempaan meni hyvin. Näytin sitten, että tee olympiarenkaita. Silloin oppii hallitsemaan pyörää molempiin suuntiin.
 Parivaljakko kävi harjoittelemassa myös Turun Lausteen lähiön laduilla, mistä hiihtäjät eivät luonnollisestikaan olleet lainkaan mielissään.
 Monza jäi Saloselta väliin oman turman takia
 Traagisessa onnettomuudessa Italian Monzassa vuonna 1973 kuollut Jarno Saarinen oli tuttu mies myös Matti Saloselle.
 – Vuonna 1968 Savonlinnassa annoin Jarnolle oman 250-kuutioiseni lainaksi. Jarno ajoi sen kanssa muistaakseni toiseksi, eikä sen jälkeen koskenut Puchiin. 1970 hän sai ostettua itselleen oikein kilpapyörän, muistelee Salonen.
 Kilparadalla kuitenkin ajettiin toisiaan vastaan tosissaan.
 Salosen oli itsekin tarkoitus kisata Monzassa, mutta hän joutui onnettomuuteen jo aiemmin Saksassa. Kone leikkasi kiinni pitkällä suoralla ja pyörä heitti kuskin kyydistään.
 – Kaaduin Hockenheimissa varmaan 200 kilometrin tuntinopeudessa ja kierin asvalttia pitkin. Nahkavaatteet häipyivät pois päältä ja iho oli kauttaaltaan palanut. Lapaluu meni halki ja kolme kylkiluuta poikki. Jarno hommasi minut saksalaisesta sairaalasta ulos, kun hän hoiti kielipuolen.
 Matti Salosella piti olla startti samassa Monzan kisassa jossa Jarno Saarinen menehtyi. Jouni Koutonen / Yle
 Matti Salonen lähti veljensä kanssa takaisin Suomeen toipumaan.
 – Makasin Ruissalon camping-alueella kuunnellen Monzan kilpailuja radiosta, ja kävi kuten kävi. Päätin, että jumalauta, en aja enää ikinä. Muutenkin pyörä oli paskana ja mies ihan huonossa kunnossa.
 Toisin kuitenkin kävi. Paronin menehtymistä surtiin porukalla, mutta parin viikon päässä häämötti jo Ruissalon ajot, joissa Matti Salosellakin oli startti varattuna.
 – Seuran puheenjohtaja sanoi, että pakko tulla ajamaan, ei maailma tähän lopu. Hänen vaimonsa iski selkääni jonkun hevosentappopiikin, ja voitin satapiikkisten luokan.
 Pummilaiset kiipesivät katoille kisoja katsomaan
 Turun Moottoriseuran vuosina 1955–1965 järjestämät kisat keräsivät Itäharjun katujen varsille parhaimmillaan toistakymmentätuhatta katsojaa. Maksaneita asiakkaita oli kylläkin huomattavasti vähemmän.
 Lasse Rosvall ja Aulis Paarala muistavat hyvin kotikulmilla ajetut Itäharjun ajot. Jouni Koutonen / Yle
 – Ajot olivat niin lähellä asutusta, että oli vaikeuksia saada lippuja myytyä väelle. Melkein joka puolelta pääsi radan varteen, ja varmasti puolet katsojista oli pummilaisia, arvelee Aulis Paarala.
 Itäharjun ajot Ajettiin Turussa yksitoista kertaa vuosina 1955–1965 Kisoissa ajoivat muiden muassa Curt Lincoln, Rauno Aaltonen ja Jarno ”Paroni” Saarinen Helatorstaina järjestettävässä näytösajossa on mukana kymmeniä perinneajoneuvoja veteraanikuljettajien ajamina
 – Kaikki Littoistentien varren omakotitalojen katot olivat mustanaan ihmisiä. Ne olivat juuri niitä pummilaisia, täydentää Rosvall.
 Ajojen suosio ei sinänsä ollut ihme.
 Moottoriurheilijat kuten  Esko Lahti ,  Walter Bergström  ja  Raine Lampinen  olivat Matti Salosen nuoruudessa idoleita, joista lehdet kirjoittivat taajaan.
 – Jokaisen kaverin, jolla oli moottoripyörä, teki mieli tehdä perässä. Yhteen aikaan varmaan kaikki Turun pärinäpojat ilmoittautuivat kisoihin. Siinä oli kaikenlaista säheltäjää ja koheltajaa, naureskelee Salonen.
 Aulis Paarala muistuttaa vierestä, että sotien jälkeisessä Suomessa moottoriurheilun kaltaiset harrastukset olivat uutta. Kalusto oli mitä oli, mutta into rassata vakioautoja ja -pyöriä sitäkin suurempaa.
 Matti Salonen huristeli aikoinaan Pyrkijän selässä Itäharjun katuradalla. Jouni Koutonen / Yle
 Edes suomalaisen urheilukentän poliittinen kahtiajako ei herrojen mukaan Turussa haitannut. SVUL:n moottorikerholaiset ja TUL:n moottoriseuralaiset olivat kaikki lopulta samaa porukkaa, ja omia ”pimeitä” kisoja järjestettiin lähistön soramontuilla.
 Tanssilavoillakin tavattiin, ja jos saatille ei päästy, lähdettiin lennättämään soraa.
 – Tanssien jälkeen mentiin Ruissaloon ajamaan rataa ympäri niin paljon kun päästiin. Joku soitti aina poliisit paikalle, mutta meillä oli yksi vahtimassa Ruissalon sillalla. Poliisiauton tullessa hän lähti kamalaa vauhtia kertomaan muille. Me mentiin kaikki puskiin piiloon ja poliisit ajoivat radan ympäri ja ihmettelivät, että kuinka taas on soitettu ihan turhan tähden, hörähtää Matti Salonen.
 Sukset luistavat hiihtäjä mahallaankin, kun on hevosvoimia
 Matti Salosen oma moottoriurheilu-ura alkoi hieman erikoisesta lajista.
 Turun Hippoksella järjestettiin aikoinaan moottorihiihtokilpailuja, joissa suksimiestä vedettiin moottoripyörällä. Salonen tuli veljensä kanssa kisoja katsomaan, mutta päätyi niin moottoripyörän kuin suksienkin päälle.
 Ensimmäisessä lähdössä Matti Salonen oli hinattavana, ja parivaljakko nappasi voiton. Toisessa lähdössä osat vaihtuivat, ja Salonen sai alleen ärhäkämmän pyörän.
 – Mentiin helvetin kovaa, mutta olimme niin fiksuja, että jätimme pienen löysän siihen naruun. Suojakelillä sukset nappasivat vähän pohjaan kiinni. Vähän kun nykäisi niin velipoika lensi kuin tikka. Mutta kyllä se siellä perässä raahautui, toteaa Salonen.
 Ampiaiskypärä oli Matti Salosen tavaramerkki. Nykyvaatimuksia Salosen pahviksi luonnehtima potta tuskin täyttäisi. Jouni Koutonen / Yle
 Myös Aulis Paaralalla on kokemuksia nykykatsannossa kovin vaarallisen tuntuisesta lajista.
 – Monta kertaa, jos hiihtäjä kaatui vaikka viimeisessä kaarteessa, hänet vain vedettiin mahallaan maaliin asti. Minullakin hiihtäjä kaatui juuri ennen loppusuoraa, ja olin kääntymässä jo takaisin, mutta hän vaan näytti toisella kädellä, että anna mennä!
 Salonen toteaa kuivakkaasti, että vauhti ei välttämättä päätä huimannut. Pienikuutioisessa koneessa ei vääntöä tahtonut riittää kahden miehen kuskaamiseen.
 – Kakkosen jos sai silmään, saattoi päästä kuuttakymppiä. Että ei se vauhti niin kauhean kova ollut, miettii Salonen.
 – Kyllä se sille suksimiehelle oli kova, huomauttaa Lasse Rosvall.
 Cortina katollaan ei kisaamista haittaa
 Kolhuitta ei ole aina selvinnyt Aulis Paaralakaan. Armeijassa ollut  Keijo Ketonen , tuleva Turun Sanomien lehtimoguli, oli antanut Ford Cortina Lotuksensa Paaralan ajettavaksi, kun itse ei saanut lomaa.
 Littoisissa Turun liepeillä järjestetty kisa meni niin vauhdikkaasti, että vesiliirtoon joutunut Paarala lipui maalisuoralla auto katollaan.
 – Ei ollut vielä viimeinen kierros, mutta ihan maalisuoralla. Vesilammikon tullessa  Antti Wihuri  oli rinnalla, eikä tietenkään antanut yhtään tietä. Ajoin suoraan lammikkoon, ja se oli kuin hidastetussa filmissä.
 Katolleen päätynyt kärry käännettiin takaisin pyörilleen, eikä onnettomuutta jääty sen enempää märehtimään.
 – Kuuman erän voitin samalla autolla. Otettiin takalasi pois ja pantiin se tuulilasiksi ja taas ajettiin. Ei siinä mitään, vähän katto painui, muistelee Aulis Paarala.
 Aulis Paarala jatkoi ajoja katollaan käyneellä kärryllä. Jouni Koutonen / Yle
 Turmasta tiedon saanut Keijo Ketonen oli tyytynyt toteamaan Paaralalle, että hoida auto kuntoon seuraavaksi viikonvaihteeksi. Ja jos hän ei silloinkaan saa vapaata armeijan harmaista, Paarala saa luvan kisata sillä myös Kankaanpäässä. Näin myös kävi.
 Pienet turmat eivät siis ole haitanneet ikuisten pärinäpoikien vauhtia. Välillä jopa päinvastoin.
 Eräänkin kerran Aulis Paaralan ranne oli murtunut ja käsivarsi kipsattu, mutta pyörän selkään oli päästävä kisaamaan.
 – Kipsiä hakattiin sen verran rikki, että sain näpeillä kahvasta kiinni. Startissa käsi oli yhdessä asennossa, ja toisessa asennossa olikin sitten täysi kaasu päällä.
 Lue lisää:
 Hevosvoimat ärjyvät Itäharjun kaduilla puolen vuosisadan tauon jälkeen – Paroni Saarisen pyörät mukana näytösajoissa Turussa
 Aurajoen ranta ruuhkautui ihmettelijöistä – tässä on Jarno Saarisen patsas
 Paroni saa patsaan kotikaupunkiinsa Turkuun – patsaan lahjoittivat italialaiset Jarno Saarisen fanit
 Ylen uutisia Jarno Saariseen liittyen
 Mitä muistoja sinulla on moottoripyöristä ja kilpa-autoista? Muistatko Jarno "Paroni" Saarisen? Aiheesta voi keskustella jutun alla kello 22:een saakka.
 Tarvitset Yle Tunnuksen osallistuaksesi .

Kesäpoika sai testata Tunturin tehtaan koeajajan moottoripyörää – hetken hirvitti, mutta sarvissa oli Jarno "Paroni" Saarinen


Summary: Merja Ylä-Anttila kertoi pian julkaistavasta hankkeesta Ylen Ykkösaamun lähetyksessä. Hanketta rahoittavat media-alan yritykset ja journalistien ammattiliitto.

Kustantaminen, painaminen ja tallenteiden jäljentäminen

Esimerkiksi verkossa tapahtuneiden hyökkäysten kohteeksi joutuneille toimittajille on tulossa erityinen vainorahasto, josta voi hakea tukea esimerkiksi oikeudenkäynteihin.
 Alkuviikolla julkaistavasta hankkeesta kertoi Ylen toimitusjohtaja  Merja Ylä-Anttila  Ylen TV1:n Ykkösaamun haastattelussa lauantaiaamuna. Hankkeessa on mukana useita media-alan järjestöjä ja mediataloista A-lehdet, Alma Media, Keskisuomalainen, Sanoma ja YLE.
 – Rahastoon voivat lähteä mukaan ja sitä voivat tukea kaikki halukkaat, niin yritykset, säätiöt, liitot kuin yksityishenkilötkin, pienellä summalla tai suurella, sanoo Journalistiliiton puheenjohtaja  Hanne Aho  lauantaina aamupäivällä julkaistussa  tiedotteessa .
 Rahasto voi auttaa uhkailun, vainon ja muiden uusien häirinnän muotojen kohteeksi joutuneita journalisteja, myös freelancer-toimittajia.
 Rahastoa perustellaan sillä, että uhkatilanteissa alan toimijoilta on puuttunut keinoja toimia nopeasti ja vastata yllättäviinkin ongelmiin.
 Ylä-Anttila: Toimitusten avoin ilmapiiri tärkeää
 Ylä-Anttila arvioi, että merkittävin uhka sananvapaudelle Suomessa syntyy sosiaalisen median paineesta esimerkiksi toimittajia, tutkijoita ja jopa tuomareita kohtaan.
 – Otetaan kohteeksi ihmisiä ja aletaan vainota näitä, ihmiset joutuvat vihapuheen kohteeksi. Se on yritystä hiljentää ihmisiä, kun on mietittävä, viitsiikö ottaa vastaan tulevaa vyörytystä. Se on merkittävin sananvapauden riski mielestäni täällä, Ylä-Anttila kommentoi.
 Miten toimittajia voi suojella painostusyrityksiltä?
 – On tärkeää, että toimituksissa on avoin ilmapiiri, pystymme puhumaan asioista ja [toimittajilla] on esimiesten tuki. Eikä ujostella antaa tapauksia tutkittavaksi poliisille.
 Ylä-Anttila arvioi, että monesti tutkinnan uhkakin voi vähentää painostusyrityksiä.
 Hän arvelee, että sananvapautta on totuttu pitämään Suomessa hieman itsestäänselvänä asiana.
 – Sitä se ei todellaan ole. Jos sananvapaudesta pidetä huolta, se voi murentua pala palalta ja salakavalastikin. On hyvä, että mediassa sananvapauden perään katsotaan ja siitä puhutaan, Ylä-Anttila sanoi.
 Ylä-Anttila  valittiin Ylen toimitusjohtajaksi  huhtikuussa 2018 ja hän aloitti tehtävässä syyskuussa. Tätä ennen hän työskenteli MTV:n uutisten vastaavana päätoimittajana vuodesta 2001.
 Ristiriitaista palautetta Yle-verosta
 Ylä-Anttila kertoo yllättyneensä suomalaisten suhtautumisesta Yle-veroon ja Ylen toiminnan rahoittamiseen. Hän kertoo saaneensa paljon ristiriitaista palautetta ja kysymyksiä asiasta.
 – Monelle on todella tärkeää että meillä on suomalainen media, joka kertoo monipuolisesti suomalaisesta yhteiskunnasta, eri puolilta maata ja eri ikäisten ihmisten kannalta, näyttää dokumentteja ja tallentaa suomalaista kulttuuria. Mutta sitten se instituutio, joka sitä kiistatta tekee ja käytännössä ainoana tässä mittakaavassa, sen olemassaolo haastetaan.
 - Tämä yhtälö tuntuu jännittävältä, miksi siinä on tälläinen jännite.
 Suomalaisten suhde Yleen "menee ihon alle" sekä hyvässä että pahassa, arvioi Ylä-Anttila. Palautteita ja ohjelmatoiveita tulee noin 40 000 viikossa, kun mukaan lasketaan erilaisten sosiaalisen median kanavien kautta tulleet viestit.
 – Sitä kuunnellaan herkällä korvalla, lupaa Ylä-Anttila.
 Suurin uhka suomalaiselle medialle ovat kansainväliset mediajätit kuten Facebook, Google ja Netflix, jotka vievät mainostuloja. Ne myös vievät kotimaisilta medioilta katsojia ja lukijoita erityisesti nuorimmissa ikäluokissa, arvioi Ylä-Anttila.
 Lue myös
 Työryhmä esittää kansallista vihapuheen vastaista toimintaohjelmaa – Ehdotuksissa mukana myös lakimuutoksia
 Vihapuhe ja häirintä kaventavat sananvapautta Suomessa – sananvapauden tila on vaihdellut suuresti itsenäisyyden aikana

Ylen toimitusjohtaja: Nettivihan kohteeksi joutuneiden toimittajien avuksi perustetaan "vainorahasto"