Summary: "Keräily on kuin kalastamista –  koskaan ei tiedä mitä saa", sanoo esineaarteitaan esittelevä keräilijä.

Olemmeko me suomalaiset luonteeltamme keräilijöitä ja hamstereita?
 – Aivan varmasti, sanoo Designmuseon näyttelyn kuraattori  Harry Kivilinna  ja nauraa.
 Jukka Lehtinen on kerännyt Karhu-lenkkikenkiä. Kenkämalleja on löytynyt vanhan urheiluliikkeen varastosta. Antti Haanpää / Yle
 Helsinkiläismuseossa on  näyttely Keräilijät ja kokoelmat . Esillä on arvokkaita taide- ja käyttöesineitä yksityishenkilöiden varastoista.
 Nostalgianälkäiset ja keräilystä innostuneet pääsevät ihmettelemään Arabian maitokannuja sekä lenkkikenkä- ja muumimukikokoelmia.
 Näyttelyn nuorin keräilijä on helsinkiläinen 27-vuotias  Iivari Viilomaa . Häntä kiinnostaa erityisesti Nuutajärven värilasi, jota  Kaj Franck  ja  Saara Hopea  suunnittelivat 1950-luvulla.
 Kuvassa Kaj Franckin suunnittelemat Kartio-juomalasit Viilomaan kokoelmasta. Antti Haanpää / Yle
 Muutamassa vuodessa esineitä on kertynyt jo lähes 700, ja ne täyttävät kotona kolmiosta yhden huoneen.
 Parhaat löytönsä Viilomaa on tehnyt kirpputoreja koluamalla.
 – Keräilystä on tullut minulle elämäntapa ja intohimo. Tykkään myös kalastaa, ja siinä on vähän sama idea – koskaan ei tiedä, mitä saa.
 Rakkaudesta lajiin todistaa tatuointi käsivarressa.
 – Se on muotoilija  Oiva Toikan  piirtämä kalakuva, joka yhdistää molempia harrastuksia, Viilomaa sanoo.
 Iivari Viilomaata kiinnostaa värilasin lisäksi Alvar Aallon huonekalut ja Aino Aallon lasiesineet.  Antti Haanpää / Yle
 Kouvolalainen  Virve Mattila  sai ensimmäisen Arabian maitokannunsa anopiltaan vuosia sitten.
 – Ajattelin, että kerään kannuja ihan pikkaisen keittiön ylähyllylle ja se jää siihen. Mutta eihän se jäänyt. Mieheni  Heikki  kiinnostui myös, ja keräily repesi ihan totaalisesti käsistä.
 Nyt heillä on yli 1200 erilaista kannua ja kermakkoa.
 Mattilat eivät halua paljastaa, mitä ovat kannuistaan maksaneet. Tästä kannusta mahdollinen ostaja tarjosi yli 1000 euroa, mutta perhe ei aio myydä sitä. Antti Haanpää / Yle
 – Itse pidän erityisesti eläinaiheisista lehmä- ja kissakannuista, Virve Mattila sanoo.
 Perheen arvokkain esine on kirpputorilöytö Kuusankoskelta. Yli sata vuotta vanhasta kannusta on tarjottu yli 1000 euroa.
 Virve ja Heikki Mattila toivat Designmuseoon 300 Arabian kannuaan. Antti Haanpää / Yle
 Tunnetuimpiin suomalaisiin muotoilun keräilijöihin kuuluva kauppaneuvos  Kyösti Kakkonen  myöntää "hurahtaneensa keräilyyn". Hänen kokoelmaansa kuuluu lähes 10 000 esinettä. Suurin osa on suomalaisen muotoilun kultakauden 1940–1960-lukujen lasia ja keramiikkaa.
 Designmuseon näyttelyssä häneltä on  Gunnel Nymanin  taidelasia.
 Kyösti Kakkonen ei suostu paljastamaan, kuinka paljon harrastus on tullut hänelle maksamaan.
 – Se on vähän sama kuin lappalaisisännältä kysyttäisiin, paljonko teillä on poroja. Niitä on kummallakin puolella puuta.
 Vaikka rahasummat jäävätkin keräilijöiden salaisuuksiksi, tässä he jakavat vinkkinsä kaikille, joita vanhat esineet ja keräily kiinnostaa.
 Paavo Tynellin suunnittelemat valaisimet ovat arvokkaita ja haluttuja keräilyesineitä sekä Suomessa että ulkomailla. Antti Haanpää / Yle
 1. Mitä kannattaa kerätä?
 Iivari Viilomaan mielestä nyt kannattaa kerätä suomalaistehtaiden valmistamaa värilasia.
 – Siitä on helppo aloittaa. Tarjontaa on paljon ja sen arvo tuskin ainakaan kovin paljon laskee, ennemminkin nousee.
 Heikki Mattilan mielestä signeerattu taidelasi on hyvä valinta.
 – Ehdottomasti hyvä keräilykohde ovat esineet ja astiat, jotka ovat jo poistuneet tuotannosta, hän lisää.
 Kyösti Kakkonen muistuttaa, että valintaan vaikuttaa moni asia: minkälaisista esineistä on kiinnostunut, miten kärsivällisesti haluaa harrastukselle antautua ja paljonko siihen on valmis käyttämään aikaa ja rahaa.
 Designmuseon Keräilijät ja kokoelmat -näyttelyn esineet on koottu yksityishenkilöiltä. Vegeta-kattilat suunnitteli Esteri Tomula. Antti Haanpää / Yle
 2. Mitä pitää ottaa huomioon keräilyesineitä hankkiessa?
 Kaikki painottavat, että aina ensin kannattaa tarkkaan katsoa, että esine on ehjä, koska se vaikuttaa myös arvoon. Virve Mattilan mielestä, jos kyseessä on todella vanha maitokannu, pieni kolhu ei haittaa.
 – Ylipäätään pitää tietää, mitä ostaa. Ettei esimerkiksi osta eri aikakauden tai eri tekniikalla valmistettua teosta kuin on luullut, Kyösti Kakkonen toteaa.
 Pettymysten välttämiseksi hän kehottaa lukemaan kirjallisuutta ja seuraamaan alaa.
 – Suomessa on myös hyviä asiantuntijoita. Koska maallikko ei pysty kaikkea varmuudella tunnistamaan, kannattaa turvautua heidän apuunsa.
 Heikki Mattila varoittaa myös väärennöksistä, joita silloin tällöin keräilijöille tulee vastaan.
 – Myyjä esimerkiksi yrittää peittää tai muuttaa esineen leimoja. Ostajalta vaaditaan tarkkuutta.
 Gunnel Nymanin muotokieli ja luontoteemat puhuttelevat Kyösti Kakkosta. Antti Haanpää / Yle
 3. Mistä voi tehdä parhaat löydöt?
 Virve ja Heikki Mattilalla Arabian kannujen keräämisestä on tullut entistä ammattimaisempaa. Heillä on useita yhteistyökumppaneita kuten antiikkiliikkeitä, jotka ottavat yhteyttä, kun myyntiin tulee jotain heitä mahdollisesti kiinnostavaa. Pariskunta myös rohkaisee ihmisiä verkostoitumaan muiden keräilijöiden kanssa.
 – Highlight-löytö, todellinen harvinaisuus ja valtava onnistuminen osuu kohdalle ehkä kerran vuodessa, Heikki Mattila laskee.
 Mattiloiden ja Iivari Viilomaan mielestä myös kirpputoreilta voi edelleen tehdä löytöjä. Viilomaa kiertää kirpputoreja 3–7 kertaa viikossa.
 – Osan löydöistäni olen saanut vaihtokauppoina tai Facebookin kautta.
 Kyösti Kakkonen vinkkaa, että huutokaupat ovat merkittävä väylä uusien esineiden hankkimiseksi.
 – Mutta kuka sitä nyt menisi parhaita kätkö- ja aarrepaikkojaan kertomaan? Se on vähän sama kuin sienestäjältä kysyttäisiin, missä täällä lähistöllä on parhaat kanttarellipaikat, Kyösti Kakkonen nauraa.
 Kyösti Kakkosen laajasta kokoelmasta halutaan usein lainata esineitä näyttelyihin myös ulkomaille. Antti Haanpää / Yle

Himoitsetko vanhoja Arabian astioita tai taidelasia? Neljä keräilijäkonkaria vinkkaa, miten teet arvokkaita löytöjä


Summary: Ennakkoluuloisten asenteiden lisäksi työsyrjinnän takana on taloudellisia syitä.

Suomen lain mukaan ihmiset ovat työpaikalla tai työpaikkaa hakiessaan tasa-arvoisia.
 Käytännössä näin ei ole. Ihmisiä syrjitään työmarkkinoilla  iän ,  sukupuolen ,  seksuaalisen suuntautumisen ,  uskonnon , etnisen taustan, tai  vammaisuutensa  vuoksi.
 Maanantaina Yle kertoi tutkimuksesta , jonka mukaan pelkkä ulkomaalainen nimi huonontaa merkittävästi henkilön mahdollisuuksia päästä työhaastatteluun.
 Miksi syrjintä on niin yleistä, jos laki yksiselitteisesti kieltää sen? Keräsimme viisi todennäköistä tai vähintäänkin mahdollista syytä.
 1. Merkittävä osa suomalaisista hyväksyy syrjinnän – asenteet kuitenkin muuttuvat sallivammaksi
 Ilmeisin syy syrjinnän yleisyyteen on tämä: Oli taustalla negatiiviset ennakkoluulot tai puhdas rasismi, suuri osa suomalaisista pitää syrjintää täysin hyväksyttävänä.
 Kun suomalaisilta tänä vuonna kysyttiin, voisiko valkoihoista suomalaista työnhakijaa suosia tummaihoisen työnhakijan kustannuksella,  28 prosenttia vastasi myöntävästi.
 Vastaus ei yllätä, kun ottaa huomioon miten suomalaiset suhtautuvat työskentelyyn valtaväestöstä poikkeavien kanssa.
 Tuoreimman  syrjiviä asenteita selvittävän eurobarometrin  mukaan 11 prosenttia suomalaisista pitäisi romanin kanssa työskentelyä "täysin epämiellyttävänä". 12 prosenttia sanoo samaa muslimien kanssa työskentelystä.
 Grafiikka / Eero Mäntymaa. Lähde: Eurobarometrit 2015 ja 2019
 Vertailu  vuosien 2015  ja 2019 eurobarometrien välillä kuitenkin osoittaa, että suomalaisten asenteet ovat mahdollisesti muuttumassa sallivammaksi kaikkia vähemmistöryhmiä kohtaan.
 Kulunee kuitenkin vielä jonkin aikaa, kunnes kaikki suomalaiset hyväksyvät valtaväestöstä poikkeavat mukisematta työpaikalleen.
 2. Työnantajat eivät tiedä mikä on laitonta syrjintää, eikä se aina olekaan ihan yksinkertaista
 Osa työnantajista mahdollisesti olettaa, että heillä on vapaus palkata kenet haluaa. Tämä on vain osin totta.
 Työhön kuin työhön voi luonnollisesti vaatia työnhakijalta riittävää kokemusta ja koulutusta. Joissakin tilanteissa häneltä on myös perusteltua vaatia muita ominaisuuksia, kuten tiettyä sukupuolta.
 Esimerkiksi teatteri voi hakea Väinämöisen rooliin vain miespuolisia näyttelijöitä, poliisien on oltava Suomen kansalaisia ja nostokurjen kuskiksi ei ymmärrettävästi voi palkata muslimia, jonka on pakko päästä rukoilemaan tiettyinä kellonaikoina. Nämä ovat perusteltuja vaatimuksia.
 Perusteltua ei kuitenkaan ole vaatia poliisilta vaaleaa ihonväriä tai siivoojalta moitteetonta suomen kielen taitoa.
 Hartaiden muslimien syrjiminen ei myöskään ole useimpien töiden kannalta perusteltua. Esimerkiksi viime vuonna Helsingin käräjäoikeus totesi, että islaminuskoisen projekti-insinöörin palkkaamatta jättäminen  ei ollut laillista , koska rukoilu olisi ollut sovitettavissa töiden lomaan.
 Voiko yritys jättää palkkaamatta asiakaspalvelutehtävään pyrkivän musliminaisen, joka ei suostu luopumaan päähuivistaan? EU-tuomioistuimen mukaan joissakin tilanteissa tämä voi olla perusteltua.  Mostphotos /  Ahmad Zaihan Amran
 Osalla työnantajista pelisäännöt ovat hakusessa. Näin voi päätellä ihmisryhmiä suoraan syrjivistä julkisista työpaikkailmoituksista, joita työsuojeluviranomainen havaitsi viime vuonna 17.
 Työnantajat olivat vedonneet muun muassa tietämättömyyteensä, mikä on joissakin tapauksissa vähintäänkin kyseenalaista. Esimerkiksi auton pesijältä oli vaadittu asepalveluksen suorittamista, tekstiilituotteiden tekijältä täydellistä suomen kielen hallintaa ja insinööriltä nuorta ikää.
 Työnantaja ei kutsunut hakijaa haastatteluun, koska opetettava kieli ei ollut hakijan äidinkieli. Hakijan haastatteluun kutsumatta jättämisen ei kuitenkaan katsottu olevan oikeasuhtaista, koska hakijalla ei ollut mahdollisuutta osoittaa opetettavan kielen äidinkielentasoista osaamista.  Ote työsuojeluviranomaisen raportista vuodelta 2018.
 Joskus tietämättömyys on ymmärrettävämpää. Lakia tutkimalla on vaikea saada yksiselitteisiä vastauksia siihen, mikä on laitonta syrjintää ja mikä ei.
 Esimerkiksi: voiko yhtenäistä vaatetusta työntekijöiltä vaativa yritys jättää palkkaamatta musliminaisen, joka ei suostu luopumaan päähuivistaan?
 EU-tuomioistuin käsitteli tällaista tapausta vuonna 2017. Linjaus oli, että tietyissä tilanteissa  näkyvien uskonnollisten symbolien kieltäminen voi olla perusteltua .
 Kiellon edellytykset ovat tiukat: sen on perustuttava yrityksen sisäiseen ohjeistukseen, joka kieltää myös muut näkyvät poliittiset, filosofiset tai uskonnolliset tunnukset. Pelkkä oletus asiakkaiden toiveista ei riitä.
 EU-tuomioistuimen päätöstä on kritisoitu, koska se voi asettaa uskonnollisia symboleja käyttävät eriarvoiseen asemaan työmarkkinoilla.
 Tapaus opettaa ainakin sen, että kieltojen perustelu on helposti monimutkaisempaa kuin valtaväestöstä poikkeavien työntekijöiden hyväksyminen työpaikalle.
 3. Työnantaja syrjii, koska pelkää reilun pelin käyvän kalliiksi
 Verrattuna etnisten tai uskonnollisten vähemmistöryhmien kanssa työskentelyyn, suomalaiset hyväksyvät työpaikalleen huomattavasti helpommin nuoret, iäkkäät, jostakin vammasta kärsivät tai vastakkaista sukupuolta edustavat työkaverit.
 Siitä huolimatta juuri ikään, sukupuoleen tai terveydentilaan kohdistuva syrjintä on hyvin yleistä.
 18 prosenttia suomalaisista  kertoo tulleensa töitä hakiessaan syrjityksi ikänsä vuoksi . Pelkästään Palvelualojen ammattiliitto PAM saa vuosittain  tuhat yhteydenottoa  raskaus- tai perhevapaasyrjinnän vuoksi.  Lähes puolet vammaisista ihmisistä kertoo  kokeneensa syrjintää työpaikalla kyselyä edeltäneen 12 kuukauden aikana.
 Tällaisen syrjinnän takana on ihmisryhmään kohdistuvan vihamielisyyden sijaan tavallisesti taloudellisia syitä.
 Tyypillinen esimerkki on työnantaja, joka palkkaa nuoren naisen sijaan miehen, koska pelkää naisen tulevan raskaaksi ja jäävän pois töistä. Työnantaja perustelee toimintaansa taloudellisella riskillä, koska työnantaja maksaa osan vanhempainvapaiden kustannuksista.
 Hakijalla oli kasvoissa näkyvä ihottuma, kun hän kävi työhaastattelussa. Työnantaja oli työnhakijan mukaan todennut ”tolla naamalla et saa töitä”.   Ote työsuojeluviranomaisen raportista vuodelta 2018.
 Sama taloudellisen riskin pelko vähentää työnantajien halua palkata iäkkäitä tai jostain vammasta kärsiviä ihmisiä. Työnantaja saattaa olettaa, että nämä työntekijät ovat muita tehottomampia, alttiimpia sairastelemaan tai jäämään työkyvyttömyyseläkkeelle.
 Työnantajalla on oikeus edellyttää työntekijältä riittävää työntekokykyä. Irtisanominen tai palkkaamatta jättäminen ei kuitenkaan voi pohjautua oletukseen, vaan työkyky on arvioitava yksilöllisesti.
 Työnantaja irtisanoi kahdeksan työntekijää, jotka olivat kaikki yli
50-vuotiaita. Työnantaja ei yksilöinyt millä tavalla työpaikkansa säilyttäneet nuoremmat työntekijät olivat osaamiseltaan ja ammattitaidoltaan pätevämpiä. Työantajan todettiin syrjineen työntekijöitä iän perusteella.  Ote työsuojeluviranomaisen raportista vuodelta 2018.
 Myös ulkomaalaisten työntekijöiden alipalkkauksen takana on rasistisen asenteen sijaan usein taloudellinen motiivi.
 – Monesti liian pientä palkkaa maksava yrittäjä on rekrytoinut oman maan kansalaisia. Yrittäjä perustelee alipalkkausta sillä, että yrityksellä menee niin huonosti. Ja työntekijä suostuu tähän, koska kotimaassa olot ovat vielä huonommat, sanoo ylitarkastaja  Jenny Rintala  Etelä-Suomen aluehallintovirastosta.
 Viime vuonna työsuojeluvinranomainen havaitsi lähes 60 tarkastuksellaan syrjintää alkuperän, kielen tai kansalaisuuden perusteella palkanmaksussa tai muissa vähimmäisehdoissa. Usein palkkavertailu ei onnistu, koska työaika-asiakirjat ovat puutteellisia.
 Tässä onkin taas yksi syy työsyrjinnän yleisyyteen. Sitä on todella vaikeaa todistaa.
 4. Työsyrjinnän osoittaminen on tavattoman vaikeaa
 Jos ravintola systemaattisesti kieltää sisäänpääsyn romaneilta, asia väistämättä päätyy useiden sivullisten tietoon.
 Jos työnantaja syrjii samalla tavalla töitä hakevia romaneita, asia on vaikeampi osoittaa.
 – Tarvitaan näyttöä, että juuri siinä tilanteessa on tapahtunut syrjintää. Näyttöä ei ole tutkimus, joka osoittaa että väestönosaa syrjitään. Pitää syntyä syrjintäolettama, jota työnantaja ei pysty kumoamaan, Rintala sanoo.
 Tällaista kiistatonta näyttöä olisi esimerkiksi viestinvaihto, jossa romanille olisi sanottu työpaikan tulleen jo täytetyksi, jonka jälkeen työhön olisi kuitenkin palkattu epäpätevämpi kantasuomalainen. Tai sitten tilanne, jossa yritys rekrytoi suuren joukon alle 30-vuotiaita, vaikka he eivät ole pätevämpiä kuin rannalle jätetyt yli 50-vuotiaat.
 Tällaisen näytön hankkiminen on vaikeaa. Osasyynä on Suomen lainsäädäntö, joka kohtelee syrjinnän kohteita epätasa-arvoisesti.
 Jos henkilö epäilee jääneensä paitsi työpaikasta sukupuolensa vuoksi, hän voi vaatia työnantajalta selvitystä rekrytointipäätöksestä. Näin määrää tasa-arvolaki.
 Jos oletettu syrjintä kohdistuu esimerkiksi etnisyyteen, työnantajalla ei ole velvollisuutta selvittää asiaa. Näitä syrjinnän muotoja säätelee yhdenvertaisuuslaki, joka ei sisällä työnantajan selvitysvelvollisuutta työnhakijalle.
 Yhdenvertaisuusvaltuutettu vaati tähän viime vuonna muutosta. Eduskunnan työelämä- ja tasa-arvolautakunta  suhtautui asiaan nihkeästi , koska muutos "lisäisi työntantajien hallinnollista taakkaa" ja voisi "lisätä rekrytointiin liittyvää epävarmuutta".
 Myös työsuojeluviranomainen pitäisi muutosta tervetulleena. Jos työnhakija saisi selvityksen valintaperusteista, hän voisi paremmin arvioida onko syrjintää tapahtunut.
 – Nyt työsuojeluviranomaisen valvontatoimenpiteitä tarvitaan, vaikka asia olisi voinut selvitä ilman viranomaisen puuttumista. Työnhakijalla on ollut tunne että häntä on syrjitty, mutta kun asiaa selvitetään, selviää että työnantaja onkin vain valinnut ansiooituneemman työntekijän, sanoo Etelä-Suomen aluehallintoviraston tarkastaja Jenny Rintala.
 5. Syrjitty ei kerro kohtelustaan, koska pelkää seurauksia
 Kuten kaikki laiton toiminta, myös työelämässä tapahtuva syrjintä jää suurilta osin pimentoon.
 Esimerkiksi Elinkeinoelämän keskusliiton kyselyyn vastanneista ikäsyrjintää kohdanneista suomalaisista v ain kymmenesosa oli ilmoittanut asiasta eteenpäin .
 Osasyy tähän on tietämättömyys. 2015 eurobarometrin mukaan viidesosa suomalaisista  ei tiedä kenelle syrjinnästä tulisi ilmoittaa : työpaikan luottamusmiehelle, poliisille, tasa-arvovaltuutetulle, yhdenvertaisuusvaltuutetulle, aluehallintovirastoon, ammattiliittoon, vai yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakuntaan?
 Ne jotka tietävät oikeutensa ja kuinka tulisi toimia, eivät välttämättä halua nostaa asiaa esille.
 Monissa syrjintäasioissa yhteyttä ottanut ei halua,
että viranomainen ryhtyy valvontatoimenpiteisiin hänen nimellään. Syynä voi olla esimerkiksi pelko leimautumisesta tai vastatoimista työpaikalla. Tämä koskee erityisesti tiettyjä vähemmistöryhmiä kuten ulkomaalaisia työntekijöitä.  Ote työsuojeluviranomaisen raportista vuodelta 2018.
 Yksi syy tähän on se, että henkilöt eivät usko ilmoituksen johtavan mihinkään. Toinen syy on se, että syrjitty pelkää ilmoituksen johtavan ongelmiin, kuten irtisanomiseen. Työsuojeluviranomainen törmääkin säännöllisesti tapauksiin, joissa syrjintää kokeva ei uskalla nimellään pyytää valvontatoimenpiteitä vastatoimien pelossa.
 EU-maiden ulkopuolelta tulleiden työntekijöiden tilanne on monesti Suomen kansalaisia tukalampi, koska heidän oikeutensa oleskella Suomessa riippuu työpaikasta.  Ilman oleskelulupaa Suomessa työskentelevät paperittomat ovat vielä alttiimpia syrjinnälle , koska he eivät voi ilmoittaa kohtelustaan poliisille.

Jos työelämän syrjintä on laitonta, miksi se on Suomessa niin yleistä? Tässä 5 syytä


Summary: Palo ei ole aiheuttanut henkilövahinkoja. Koulun opetus järjestetään ensi viikolla normaalisti toisissa koulualueen rakennuksissa.

Poliisi tutkii Nurmijärven aamuista koulupaloa tuhotyönä. Itä-Uudenmaan poliisi kertoo STT:lle, että on syytä epäillä, että Lepsämän koulu palo on tahallaan sytytetty. Motiivista tai epäillystä tekijästä poliisilla ei ole vielä tietoa.
 Nurmijärven kunnan mukaan vuonna 2002 valmistunut L-kirjaimen muotoinen puukoulurakennus kärsi varhain lauantaina syttyneessä palossa merkittävät vahingot, eikä siellä voida järjestää opetusta.
 – Karkeasti sanottuna koulusta on palanut yksi kolmasosaa. Käsitykseni mukaan se osa koulusta joka on palanut, on palanut korjauskelvottomaksi, sanoo Nurmijärven kunnan tilakeskuspäällikkö  Ville Könönen  STT:lle.
 Taloudellisten vahinkojen määrää hän ei vielä osaa arvioida. Könösen mukaan palaneessa osassa on keittiö, ruokala ja kolme opetusluokkaa. Siellä on pidetty myös iltapäivätoimintaa.
 – Meillä on aiemmin ollut opetustiloista pulaa, niin kyllä tämä pahentaa tilannetta entisestään, Könönen sanoo.
 Lepsämän koulu. Keski-Uudenmaan pelastuslaitos
 Könösen mukaan palaneessa osassa valmistui jokin aika sitten sisäilmaa parantavia korjauksia, joiden koettiin onnistuneen hyvin.
 – Kyllähän tässä ilman muuta on mieli maassa, hän sanoo.
 Tarjolla myös kriisiapua
 Ensi viikolla koulun opetus ja iltapäiväkerhotoiminta järjestetään Lepsämän koulun muissa tiloissa, jotka eivät vaurioituneet tulipalossa. Opetus järjestetään normaalin aikataulun mukaan. Kouluruokailu järjestetään luokkatiloissa kertakäyttöastioista.
 Kunta järjestää myös koulun oppilaille ja koulussa työskenteleville kriisiapua maanantaista alkaen.
 Koulussa opiskelee 260 oppilasta. Lisäksi tilanne vaikuttaa 30 iltapäiväkerholaiseen ja 25 henkilökunnan jäseneen.

Nurmijärveläiskoulun osia paloi korjauskelvottomiksi – poliisi epäilee, että koulu sytytettiin tahallaan


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Miksi laiton syrjintä on niin yleistä?
 Suomen lain mukaan ihmiset ovat työpaikalla tai työpaikkaa hakiessaan tasa-arvoisia. Ihmisiä kuitenkin syrjitään työmarkkinoilla iän, sukupuolen, seksuaalisen suuntautumisen, uskonnon, etnisen taustan tai vammaisuutensa vuoksi. Miksi syrjintä on niin yleistä, jos laki selvästi kieltää sen?  Keräsimme viisi syytä .
 Syysmyrsky katkoi sähköt tuhansilta kotitalouksilta
 Matti Huutonen / Yle
 Länsirannikolle illalla iskenyt syysmyrsky  katkaisi yöllä  sähköjä useilta tuhansilta kotitalouksilta ympäri Suomea. Pahimmillaan vailla sähköä oli yli 40 000 kotitaloutta. Syysmyrsky etenee tänään kohti itää. Ilmatieteen laitos on antanut varoituksia koko maahan.
 Unirytmiä voi säätää myös liikunnan avulla – kaikki on kiinni ajoituksesta
 Sisäistä kelloaan voi  aikaistaa liikkumalla tiettyyn aikaan, esimerkiksi  kuntoliikunta kello 7 aikaan aamulla auttaa tutkimuksen mukaan unirytmin aikaistamiseen. Henrietta Hassinen / Yle
 Ensi yönä tehtävä kellojen siirto tuo vuorokauteen tunnin lisää. Useimmille tunnin lisäaika on hyödyksi, etenkin iltavirkuille. Iltavirkkuus tai aamuvirkkuus on osin perimän sanelemaa, mutta siihen on mahdollista myös itse vaikuttaa. Valon määrän, liikunnan ja ruokailun  oikealla ajoittamisella  on tutkimusten mukaan mahdollista myöhäistää tai aikaistaa vuorokausirytmiä. Asialla on merkitystä, sillä erityisestii iltavirkuille on havaittu kasaantuvan erityisen paljon terveyshaittoja.
 Himoitsetko vanhaa Arabiaa? Neljän keräilijän vinkit löytöihin
 Valikoima Kaj Frankin Kartio-laseja. Antti Haanpää / Yle
 "Esineiden kerääminen on kuin kalastamista – koskaan ei tiedä mitä saa", sanoo konkarikeräilijä. Hänen ja muiden harrastukseen hurahtaneiden  aarteita on näytteillä  helsinkiläisessä Designmuseossa. Jos haaveilet arvokkaista löydöistä, varaudu opiskelemaan ja koluamaan kirpputoreja.
 Chileläiset taas kaduilla vaatimassa taloudellisia uudistuksia
 Ilmakuvassa näkyy tuhansia mielenosoittajia marssimassa Chilen pääkaupungissa Santiagossa perjantaina 25. lokakuuta. RODRIGO SAEZ / AOP
 Sadattuhannet mielenosoittajat  marssivat rauhanomaisesti Chilen pääkaupungissa Santiagossa eilen illalla. Mielenilmauksella painostettiin maan hallitusta taloudellisiin uudistuksiin ja presidentti  Sebastián Piñeraa  eroamaan.
 Pohjoiseen lunta, etelään vettä
 Seija Paasonen / Yle
 Tänään sataa lunta tai räntää vielä yleisesti maan pohjoisosassa. Pohjois-Lapissa alkaa seljetä. Eteläiseen Suomeen leviää päivän kuluessa lounaasta uusia sateita, ja iltapäivän aikana vettä voi tulla hetkittäin runsaasti. Maan keskiosassa on pääosin poutaa. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta.

Herätys: Syrjintä työmarkkinoilla yleistä, unirytmin rukkauksessa ajoitus tärkeää, syysmyrsky katkoi sähköt tuhansilta


Summary: Ihmiskaupan ja prostituution kytkös on Ruotsissa yhä tiiviimpi. Seksityöläisten mielestä seksin ostokielto on epäonnistunut.

Ruotsi kielsi seksin ostamisen 20 vuotta sitten. Norja, Irlanti ja Ranska ovat sittemmin seuranneet Ruotsin esimerkkiä. Seksityöläisten ja ihmiskaupan uhrien oikeuksia ja yhteiskunnallista asemaa edistävät järjestöt sekä Ruotsissa että Suomessa pitävät kehitystä huonona.
 Täyskiellon arvioidaan vaikeuttaneen ja vaarantaneen seksityöntekijöiden asemaa.  Ruotsin poliisin mukaan laki  on kyllä vähentänyt maksullisen seksin kysyntää, mutta samalla ihmiskaupasta on tullut yhä suurempi osa sitä.
 – Ostokielto ei näytä parantavan seksin myyjien asemaa. Jos ala on kovin kriminalisoitu, seksin myymiseen liittyvät sopimukset solmitaan hämärällä maaperällä ja rikollisten välikäsien toiminta on näyttänyt vahvistuneen, sanoo ihmiskaupan vastaisen työn erityisasiantuntija  Essi Thesslund  Pro-tukipisteestä.
 "Seksityö on työtä", huusivat mielenosoittajat Tukholman keskustassa. Fuckförbundet Sverige
 Läheskään kaikki seksiä myyvät eivät ole ihmiskaupan uhreja, mutta laki vaikuttaa kaikkiin seksityötä tekeviin. Ruotsin seksityöläisten etujärjestö Fuckförbundet  julkaisi pari viikkoa sitten raportin , jonka mukaan seksin ostokielto on pahentanut alalla olevia ongelmia, ei ratkaissut niitä.
 Laki on vahvistanut seksin myymiseen liittyvää stigmaa eli häpeäleimaa, jonka takia seksityöntekijät kokevat avun hakemisen terveyspalveluista tai poliisilta vaikeutuneen. Tämä puolestaan on lisännyt asiakkaiden valtaa ylittää sovittuja rajoja ja vaatia muun muassa suojaamatonta seksiä.
 Seksin ostokielto lisännyt väkivaltaa seksityöläisiä kohtaan
 Seksin ostamisen kieltävä laki on myös koventanut asenteita seksityöntekijöitä kohtaan. Esimerkiksi  Ranskassa väkivalta seksin myyjiä kohtaan on lisääntynyt 42 prosenttia  sen jälkeen, kun Ruotsin mallin mukainen laki astui siellä voimaan.
 Thesslundin mukaan Ruotsin täyskiellon perusongelmana on, että se suojaa yhteiskuntaa prostituutiolta sen sijaan, että se parantaisi seksin myyjien asemaa ja vähentäisi hyväksikäyttöä.
 Tukholmassa lokakuun alussa järjestettyyn kansainväliseen seksityöaiheiseen konferenssiin osallistunut, seksityötä itsekin tekevä  Tiia Forsström  näkee lain takana tiukan kaupallisen seksin vastaisen ideologian.
 – Lain tarkoituksena ei ensisijaisesti ollut parantaa naisten asemaa, vaan vähentää seksin ostamista. Seksin ja rahan yhdistäminen nähdään Ruotsissa lähtökohtaisesti vääränä, sanoo Forsström, joka toimii myös Sexpon hallituksen puheenjohtajana.
 Ihmiskauppa kuriin yhteistyöllä, ei kielloilla
 Suomessa seksin ostaminen ja myyminen on laillista, vaikka alaa säädellään monin rajoittavin säädöksin. Ihmiskaupan vastaisen työn asiantuntija Essi Thesslund ei pidä hedelmällisenä vertailla Suomen ja Ruotsin tilanteita.
 Thesslundin mukaan ihmiskaupan laajuutta on hyvin vaikea uskottavasti arvioida. Siihen vaikuttaa lainsäädännön lisäksi muun muassa se, kuinka aktiivisesti poliisi kohdistaa toimintaansa kaupallisen seksin alaan ja miten yhteiskunta asennoituu seksiä myyviin ihmisiin.
 "Ainoastaan oikeudet korjaavat vääryydet", luki mielenosoittajien banderollissa Tukholmassa. Fuckförbundet Sverige
 Täyskieltoa rakentavampi keino ihmiskauppaa vastaan voisikin olla laaja-alainen osallistava yhteiskuntapolitiikka, joka mahdollistaisi haavoittuvassa asemassa oleville pääsyn heille soveltuviin sosiaali- ja terveyspalveluihin sekä tarjoaisi ihmisille oikeuden työntekoon virallisilla työmarkkinoilla.
 – Erilaiset rajoitukset voivat tuottaa tilanteita, joissa ihmisillä on hyvin vähän vaihtoehtoja. Silloin he ajautuvat marginaaliin ja yhteiskunnan ulkopuolelle, sanoo Thesslund.
 Seksityöläiset nousseet vaatimaan oikeuksiaan
 Vaikka seksin ostamisen kieltävä laki on Ruotsin poliisin mukaan vähentänyt maksullisen seksin kysyntää, se ei ole lopettanut seksibisnestä. Sen sijaan jäljelle jäänyt asiakaskunta on aiempaa arvaamattomampaa.
 – Ruotsalaiset seksityötä tekevät kollegat kertoivat, että yhä useammalla heidän asiakkaistaan on matalampi kynnys huonoon tai jopa rikolliseen käytökseen, Tiia Forsström kuvailee.
 Tukholman kansainväliseen seksityöaiheiseen konferenssiin osallistunut Tiia Forsström (kuvassa taka-alalla vasemmalla) marssi mielenosoituksessa aviomiehensä Jouni Forsströmin kanssa. Fuckförbundet Sverige
 Tukholman seksityöaiheinen konferenssi  keräsi noin 140 osallistujaa eri puolilta maailmaa. Konferenssi oli yksi askel maailmalla päätään nostavasta seksityöläisten oikeuksia ajavasta liikkeestä. Aktivistit näkevät Ruotsin mallin suurena riskinä paitsi vapaaehtoisesti seksityötä tekevien turvallisuudelle myös ihmiskaupan vastaiselle työlle.
 – Jos ihmiskauppaan oikeasti halutaan puuttua, pitäisi viranomaisten tehdä yhteistyötä seksityöläisten kanssa, Forsström toivoo.
 Lue myös:
 Seksin ostamisen kieltävä laki hillitsee prostituution kasvua Ruotsissa, mutta ihmiskauppa on kasvava ongelma

Ihmiskauppiaat hyötyneet seksin ostokiellosta Ruotsissa – Suomalaisasiantuntijat: "Laki suojaa yhteiskuntaa, mutta sysää seksityöläiset marginaaliin"


Summary: Poliisihallituksessa ei nähdä, että käytön laillistaminen vapauttaisi resursseja.

Tästä on kyse Eduskunnan on otettava vastaan kansalaisaloite, joka on saanut vähintään 50 000 kansalaisen allekirjoitusta. Aloitteen hyväksyminen ja mahdollisest muutokset jäävät eduskunnan harkittaviksi. Aloite kannabiksen käytön sallimisesta pantiin vireille toukokuussa, mutta allekirjoitusten määrän piikki tuli vasta keskiviikkona. Huumausainelaissa huumeiden myynti, käyttö ja hallussapito on kiellettyä. Kannabis luokitellaan huumausaineeksi ja on käytetyin huume Suomessa ja ylipäätään koko maapallolla.
 Vaikkei tuore hallitus ole ehtinyt päihdepolitiikasta vielä puhua, näyttäisi kannabis nousevan asialistalle väkisinkin jo nyt, pyytämättä ja yllättäen.
 Syynä on parissa päivässä tullut piikki kansalaisaloitteelle kannabiksen käytön laillistamisesta. Yli  50 000 allekirjoitusta täyttyi , ja tämä velvoittaa eduskuntaa ottamaan aloitteen käsittelyyn.
 – Tämä on vaikea kysymys, erittäin vaikea kysymys, aloittaa oikeusministeri  Anna-Maja Henriksson  (rkp.).
 Aloite edellyttäisi lakimuutosta, joka sallisi kannabiksen käytön pienissä määrin, mutta ei sallisi kuitenkaan kannabiksen myymistä. Molemmat ovat tällä hetkellä  huumausainelaissa  kiellettyjä.
 Hallitusohjelmassa mainitaan päihdepolitiikan uusiminen, mutta Henriksson ei vetäisi linjauksen  uusimisella  yhtäläisyysviivoja kannabiskeskusteluun.
 – Minä en näe, että tässä tärkeintä olisi dekriminalisoida kannabiksen käyttöä, vaan tehdä tehokkaampaa päihdepolitiikkaa.
 Lääketieteelliseen käyttöön oikeusministeri suhtautuu hyväksyvästi, mutta oleellisempaa Henrikssonille tuntuu olevan etenkin nuoret ja huumeiden käytön yleistyminen: klassinen porttiteoria, jossa kevyt huume avaa tien pahempiin aineisiin, isompiin ongelmiin.
 – Tätä näkökulmaa ei saisi tässä keskustelussa unohtaa missään nimessä. Lisäksi huumeiden käyttö näyttäisi siirtyvän yhä nuorempiin ikäluokkiin, eikä ainoastaan suurissa kaupungeissa. Minua huolestuttaa se, miten saisimme tämän trendin kääntymään.
 – Valitettavasti en usko, että tämä nyt on se tie, Henriksson sanoo viitaten kansalaisaloitteen ehdotukseen.
 Oikeusministeri Anna-Maja Henriksson Antti Aimo-Koivisto / Lehtikuva
 Lakivaliokunnan käsittelyyn vasta ensi vuonna
 Aloitteen saama loppukiri ja yli 55 000 äänen kerääminen herätti tietenkin voimakkaita tunteita. Riemunsa ilmaisivat kansanedustajista perjantaina esimerkiksi Iiris Suomela (vihr.), joka nosti esiin, että sekä maailman terveysjärjestö WHO kuin Suomen THL suosittavat huumeidenkäytön rangaistavuudesta luopumista.
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL onkin viime vuonna ehdottanut, että  "Huumeiden käytön rangaistavuudesta tulisi luopua"
 Kannatuksensa osoitti myös esimerkiksi demarinuorten puheenjohtaja  Mikkel Näkkäläjärvi .
 Lakivaliokunnan puheenjohtaja  Leena Meri  (ps.) uskoo, että aloite etenee lakivaliokunnan käsittelyyn. Siihen voi mennä tosin aikaa, koska jonossa on useita muita käsiteltäviä asioita, esimerkiksi kaksi muuta kansalaisaloitetta. Meri arvioi, että käsittelyyn päästään vasta ensi vuoden puolella.
 Nimensä mukaisesti eduskunnan lakivaliokunta käsittelee yleiseen lakiin liittyviä asioita, kuten rikoslakia, jonka muuttamista kannabisaloitteessa ehdotetaan. Mutta mitä mieltä lakivaliokunnassa kannabisaloitteesta ollaan?
 – En ole muiden valiokuntalaisten mielipiteitä kysellyt, mutta itselläni on lähtökohtaisesti aika skeptinen suhtautuminen siihen, että lähtisin huumausainelainsäädäntöä vapautamaan miltään osin – mutta olen avoin kuulemaan perustelut, miksi näin haluttaisiin.
 Lakivaliokunnan puheenjohtaja Leena Meri (ps.). Jarno Kuusinen / AOP
 Poliisihallitus: Peruste resurssien säästöstä ei toimi
 Yksi perustelu aloitteen puolesta on poliisin resursseissa säästäminen, kun aikaa ei tuhlautuisi kannabiksen käyttörikosten setvimiseen. Tämä mainitaan esimerkiksi  itse kansalaisaloitteessa,  ja se nousi perjantaina esiin myös Twitter-keskustelussa.
 Poliisitarkastaja  Teemu Saukoniemi  Poliisihallituksesta sanoo, ettei asia ole ihan näin.
 – Aika usein käyttörikokset liittyvät johonkin muuhun poliisin tehtävään, jotka tapahtuvat kentällä ihan päivittäistoiminnan ohessa.
 Esimerkiksi Saukoniemi mainitsee rattijuopumukset, joissa kuljettaja ajaa huumeiden vaikutuksen alaisena. Tällaiset tapaukset ovat Saukoniemen mukaan yleistyneet ja toisinaan niihin voi liittyä useampikin eri huume.
 Tapaus pitäisi silti selvittää. Resursseja siis kuluisi joka tapauksessa.
 – On mahdollista, että pienten määrien kautta poliisi pääsee kiinni paljon laajempiin rikoskokonaisuuksiin, poliisitarkastaja Teemu Saukonniemi huomauttaa. Samalla hän muistuttaa, että poliisi auttaa tarjoamaan myös tukea, ei vain rangaistuksia.  Yle
 Oikea paikka turhan rahankulun ja ajan säästöön löytyisi muualta poliisin tehtävistä Saukoniemen mukaan. Aloittaa voisi vaikkapa esitutkintapakosta.
 – Voisi harkita enemmän vaikka siitä, onko meillä aina kaikissa tapauksissa esitutkintapakkoa.
 – Tämä koskisi sitten siis muitakin rikoksia, Saukoniemi täsmentää.
 – Sellaisella voisi oikeasti olla poliisin resursseihin vaikutusta, mutta ei tällaisella (kannabiksen käytön laillistaminen) olisi käytännössä resursseihin mitään suurempaa vaikutusta.
 Kritisoijat: Sosiaalipuolen menot kasvavat
 Aloitteen kritisoijien parissa on vastattu poliisin resursseihin väitteellä, että käytön laillistaminen toisi kuluja puolestaan sosiaali- ja terveysmenoihin.
 Sote-menojen kasvun nosti esiin Twitterissä muun muassa kokoomuksen kansanedustaja, lääkäri  Mia Laiho .
 Myös oikeusministeri Henriksson totesi, että mikäli pilven poltto avaisi portin kovempiin huumeisiin, voisi tämä lisätä yhteiskunnan menoja. Hän ei niinkään lämmennyt aloitteen kannattajien perustelulle poliisin tai oikeuslaitoksen kuorman kevenemisestä.
 Suomen suurin sairaanhoitopiiri HUS eli Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri ei tänään kommentoinut asiaa Ylelle.
 Henriksson: Ei kansainvälistä painetta
 Viime vuosina kannabiksen käyttöä on laillistettu joko kokonaan tai osittain joissakin valtioissa. Esimerkiksi  Kanada laillisti kaiken kannabiksen käytön , aiemmin osa Yhdysvaltain osavaltioista on laillistanut käyttöä osittain tai kokonaan.
 Euroopan maista Luxemburg  työstää kannabiksen laillistamista täysin . Hollannilla taas on ollut oma mallinsa vuosikausia.
 Oikeusministeri Henrikssonin mielestä mitään kansainvälistä painetta käytön laillistamiseen ei Suomen hallituksen niskassa tunnu.
 – Meillä ei ole hallitusohjelmassa linjaa, joka tätä tukisi.
 Henriksson kertoo juuri viime viikolla illallistaneensa Euroopan neuvoston oikeusministerien kokouksessa samassa pöydässä Luxemburgin oikeusministeri  Sam Tansonin  kanssa. Aihe nousi ruokapöydässä esiin.
 – Siinä istuivat myös Ranskan ja Itävallan oikeusministerit samassa pöydässä. Aika yksin Luxemburgin ministeri sai siinä olla.

Hyödyt ja haitat eduskunnan puntariin ennen pitkää – Oikeusministeri Henriksson kannabisaloitteesta: "Vaikea kysymys, erittäin vaikea"


Summary: Maanvyöryt veivät mukanaan kokonaisia taloja. Kuolonuhreja löytyi veden alle jääneistä autoista.

Japanissa pääkaupunki Tokion itäpuolisilla alueilla rankkasateet ovat saaneet aikaan vakavia maanvyöryjä ja tulvia.
 Niiden seurauksena ainakin kymmenen ihmistä on saanut surmansa, minkä lisäksi useita ihmisiä on kateissa.
 Maan vyöryt ovat olleet niin voimakkaita, että ne ovat vieneet mukanaan kokonaisia taloja. Tulvat puolestaan ovat vieneet autoja matkustajineen veden alle.
 Alue kärsii edelleen lokakuun puolessa välissä 80 ihmistä surmanneen taifuuni Hagibiksen tuhoista.
 Japanin viranomaisten mukaan alueella satoi perjantaina puolen päivän aikana vesimäärä, joka vastaa koko kuukauden sademäärää.
 Lue myös:
 Vuosikymmenten voimakkain taifuuni kuritti Japania lauantaina – Tokiossa sadat tuhannet edelleen ilman sähköä
 Japanissa jatkuvat etsintä- ja raivaustyöt taifuuni Hagibisin jäljiltä – Kuolonuhrien määrä nousee

Japanissa hirmumyrskyn runtelema alue kärsii taas – Maanvyöryt ja tulvat tappaneet ainakin kymmenen


Summary: Kaupan ehtona on, että Kangaslammin kyläläiset voivat käyttää linnaa jatkossakin.

Museot, näyttelyt sekä historiallisten paikkojen ja rakennusten suojelu

Varkaudessa Kangaslammilla sijaitsee erikoinen, lähes 100-vuotias Manttuna tunnettu kivilinna. Alun perin se rakennettiin suojeluskuntataloksi, mutta nykyään tyhjillään olevan Mantun omistaa Varkauden kaupunki. Ainoastaan Kangaslammin kyläläiset järjestävät tapahtumia linnassa.
 Rakennuksen nykyinen kunto rajaa kangaslampilaisten mahdollisuuksia toimia tiloissa. Ilman toimivaa keittiötä tarjottavat rajoittuvat kahviin ja pullaan.
 Ajan henki näkyy muutenkin vanhassa kivilinnassa. Seinistä on rappeutunut maalia pois, kiviseinät hohkavat kylmää, ikkunankarmeihin on kaiverrettu terveisiä ja puiset portaat natisevat kuuluvasti torniin kavutessa.
 Edellisen kerran Varkaus yritti myydä Manttua yli kymmenen vuotta sitten, mutta ostajaa ei tuolloin löytynyt.
 Nyt haussa on uusi omistaja vanhalle linnalle. Vieläpä sellainen, joka ymmärtää rakennuksen merkityksen Kangaslammin kyläläisille.
 Myynnin ehtona on, että kyläläisillä on mahdollisuus hyödyntää tiloja myös jatkossa.
 Mantun linnan on suunnitellut arkkitehti Oiva Kallio.  Toni Pitkänen / Yle
 Linna on suojattu rakennussuojalailla. Kun pääsisäänkäynnin portaat korjattiin, vanhoista portaista irrotettiin reunaraudat ja laitettiin uusiin. Toni Pitkänen / Yle
 Talon tiilet on valmistettu läheisen järvenlahden savesta. Tiilitehdas toimi viereisellä pellolla. Jossain tiilissä on havaittavissa tekijöiden kädenjälkiä. Toni Pitkänen / Yle
 Kangaslammin kyläyhdistys järjestää linnassa erilaisia tapahtumia, mutta muuten se on tyhjillään. Toni Pitkänen / Yle
 Isossa salissa on tanssittu esimerkiksi karaoketansseja. Toni Pitkänen / Yle
 Kangaslammin kyläyhdistyksen varapuheenjohtaja Seppo Suutarinen ei osaa vielä arvioida, miten mahdollinen uusi omistaja vaikuttaa kyläläisten mahdollisuuksiin käyttää tiloja jatkossa. Toni Pitkänen / Yle
 Toisen kerroksen tuomarintuvassa on ennen pidetty käräjäistuntoja. Puuseppä Otto Ruuttasen rakentamat huonekalut ovat alkuperäiset. Toni Pitkänen / Yle
 Saara Maunula on toiminut Mantun linnaan oppaana jo monta vuotta. Huhu liikkuu, että linnassa olisi myös kummitus. Toni Pitkänen / Yle
 Mantun linnaa odottaa lähivuosina mittava remontti. Nykykunnon säilyttävän kunnostuksen hintalappu pyörii sadoissatuhansissa euroissa. Toni Pitkänen / Yle
 Keskeisimpiä korjattavia kohtia ovat kosteusvaurioita estävät korjaukset  muun muassa katossa, ovissa, ikkunoissa, alapohjarakenteissa, lämmityksessä sekä ilmastoinnissa Toni Pitkänen / Yle
 Linnaa on käynyt katsomassa alle 20 mahdollista ostajaa. Tarjouksia ei ole toistaiseksi tullut. Toni Pitkänen / Yle
 Kyläyhdistys on odottavalla mielellä, löytääkö linna uuden omistajan. Toni Pitkänen / Yle
 Lue myös:
 Savonlinnan Rauhalinnan pitsihuvila sai uuden omistajan: kauppaneuvos Kyösti Kakkonen osti huvilan ja yli 100 hehtaarin maa-alueen pakkohuutokaupasta
 Säilyttääkö vai tuhota? 1970-luvun lättänätalokin voi olla suojelemisen arvoinen

Varkauden kaupunki myy erikoista kivilinnaa – katso kuvat autiosta linnasta, jossa huhujen mukaan asuu myös kummitus


Summary: Miksi Veikkaus on muuttunut julkisuudessa hyviksestä pahikseksi, kysyttiin Ylen aamun mediakriittisessä Viimeinen sana -osiossa.

Kasinot, uhkapelit ja rahapeli- ja vedonlyöntipalvelut

Myrskyn silmässä oleva Veikkaus pyrkii viestinnällään luomaan kuvan avoimuudesta, mutta jättää silti kertomatta olennaisia tietoja. Näin arvioivat viestintäkonsultti, yrittäjä  Riikka Kämppi  ja Seuran toimittaja  Matti Rämö .
 Kämppi ja Rämö olivat vieraana Ylen aamun uudessa mediakriittisessä osiossa, Viimeisessä sanassa. Lauantaisin lähetettävässä osiossa median ja viestinnän ammattilaiset purkavat viikon mediapuheenaiheen palasiksi.
 Ensimmäisessä osassa aiheena oli Veikkauksen viestintä. Voit katsoa osion klikkaamalla ylläolevaa kuvaa.
 Toimittajatapaamisia jäähalleissa ja kasinolla
 Yle oli Viimeistä sanaa varten pyytänyt Veikkaukselta tiedon vuosina 2018 ja 2019 järjestetyistä toimittajatapaamisista.
 Yhtiön viestinnästä kerrottiin, että tapaamisia oli järjestetty 45, joista kolmasosa oli suunnattu päällikkötoimittajille, loput myös muille median edustajille. Tapaamisia järjestettiin muun muassa jäähalleissa, Vermon raviradalla ja Helsingin kasinossa.
 Riikka Kämpin mukaan tapahtumat voivat vaikuttaa mediajulkisuuden määrään ja toisaalta luovat vaikutelmaa avoimuudesta.
 – Toimittajille voi syntyä illuusio, että he tietävät Veikkauksesta paljon, ja sitten he jättävät kysymättä niitä kriittisiä kysymyksiä, joita heidän pitäisi kysyä.
 Keskustelun vieraina olivat viestintäkonsultti Riikka Kämppi (edessä) ja toimittaja Matti Rämö (takana). Sen juonsivat Heli Suominen ja Ville Seuri. Petri Kejonen / Yle
 Rämön mukaan toimittajatapaamiset eivät vie toimittajien kriittisyyttä, mutta ne antavat Veikkaukselle mahdollisuuden kertoa omaa näkökulmaansa asioista.
 – Tietäen, kuinka valtavan hyvä Veikkaus on spinnaamaan asioita, niin vaikkei se kriittisyyttä vie, niin syntyy pikkuinen kynnys ylitettäväksi ennen kuin alkaa kriittisesti katsoa niitä asioita.
 Veikkaus vastasi skuuppiin omalla julkistuksella
 Yksi meneillään olevan Veikkaus-kohun alkupisteitä on Rämön Seurassa  helmikuussa 2018 julkaisema juttu , joka paljasti, että Veikkauksen rahapeliautomaatteja on suhteellisesti enemmän alueilla, joilla asuu vähävaraisia ja työttömiä. Rämö  voitti jutulla  tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon tänä vuonna.
 Tässäkin tapauksessa Veikkaus reagoi – ilmeisesti sen seurauksena, että sai vihiä, että juttu oli tulossa julki. Se järjesti oman tiedotustilaisuutensa, jossa osa Seuran saamasta aineistosta julkaistiin. Veikkaus tosin kertoi automaattien määrän vain maakuntatasolla.
 Rämö ei edes tiennyt, että tiedotustilaisuus oli tulossa.
 – Onni onnettomuudessa oli, että [Seuran] juttu tuli ulos edellisenä iltana. Osa mediasta sitten kirjoitti tästä maakuntajaosta ja osa hyödynsi näitä tietoja, joita meillä Seurassa oli.
 Toimittajien pitäisi pitää fokus kirkkaana
 Pitkittynyt Veikkaus-keskustelu johtuu osiltaan Viimeinen sana -osion keskustelun perusteella siitä, että keskustelun aihe on vaihtunut. Milloin on puhuttu markkinoinnista, milloin poliitikkojen vastuusta. Ja ohessa viestimet ovat tietysti myös julkaisseet tavanomaiset tarinat lottovoittajista.
 Riikka Kämpin mukaan olisi tärkeää, että toimittajien fokus pysyisi nyt kirkkaana.
 – Toimittajien pitäisi pysyä siinä varsinaisessa asiassa: onko Veikkaus onnistunut pelihaittojen ehkäisyssä? Tämä keskustelu pitäisi käydä loppuun, sillä tämä on monopolin oikeutus.
 Lue lisää:
 Veikkauksen tuottojen mahdollinen siirto valtion budjettiin epäilyttää: Leikkaa järjestöjen tuloja, vaikeuttaa pelihaittojen vähentämistä
 Ministeri Paatero sanoi Veikkauksen ikärajavalvonnan onnistuneen "aika hyvin", mutta tilastot kertovat täysin toista – Asiantuntija: Puhui vastoin parempaa tietoa

Viestintäkonsultti: "Toimittajille voi syntyä illuusio, että he tietävät Veikkauksesta paljon" – näin monopoli kosiskelee mediaa


Summary: Ulkoministerin mukaan Suomi tekee päivittäin töitä, että al-Holin leirin suomalaisten tilanne saataisiin ratkaistua.

Ylen Ykkösaamussa vieraana ollut ulkoministeri  Pekka Haavisto  (vihr.) sanoo, että Turkin taannoinen isku Pohjois-Syyriaan nosti pintaan terroristijärjestö Isisin voimistumisen riskin.
 – Pohjois-Syyriassa sijaitsevista vankiloista ja leireiltä vapautui tai vapautettiin Isisin taisteilijoita tai tukijoita, jotka sulautuvat sitten muuhun pakolaisvirtaan, Haavisto sanoi.
 Ulkoministerin mukaan on hyvin tärkeää, että Isis-taisteilijoihin ja koko liikkeeseen on hyvin hallittu ote, sillä sen toiminnassa korostuu eräänlainen kuoleman myytti eli arvot, jotka ovat ihmiskunnalle vieraita.
 – On vaarallista, jos tämä ajatustapa leviää ja nämä taistelijat siirtyvät esimerkiksi Afganistaniin tai Pohjois-Afrikkaan Libyaan Sahelin alueella. Siellä on myös tätä samaa ajattelua, eli kyllä riski on todellinen ja se on vaara koko pohjoismaiselle yhteisölle.
 Pekka Haavisto katsoo, että  Turkin ja Venäjän alkuviikosta  sopima turvallisuusvyöhyke on onnistunut rauhoittamaan tilannetta Turkin ja Syyrian rajalla.
 Haaviston mukaan tietoja uusista uhreista ei ole tullut, ja osa alueelta lähteneistä on päässyt palaamaan asuinalueillensa.
 "Al-holin leirin olosuhteet ovat tällä hetkellä vakaat"
 Turkin sotilastoimet eivät ole Haaviston mukaan juurikaan vaikuttaneet Syyrian kurdialueella sijaitsevaan al-Holin leiriin, jonka vangittujen joukossa on myös  suomalaisia naisia lapsineen .
 – Olot leirillä ovat tällä hetkellä vakaat. Mutta se ei voi olla pysyvä olotila, että leirillä on alaikäisiä lapsia.
 Haavisto korosti Ykkösaamun haastattelussa, että Suomi ja EU tekevät päivittäin töitä, jotta leirillä olevien kansalaisten tilanne saataisiin ratkaistua.
 – Meillä ei ole asevoimaa tai muuta voimaa saada niitä ihmisiä pois sieltä. Jos ihmisiä sieltä tulee, heidän pitää voida tulla sieltä turvallisesti. Siellä on naapurimaita, joiden mukaan ainakin aikuiset ovat rikollisia, kun ovat toimineet Isisissä.
 Haaviston mukaan Syyrian kurdihallinnolle on kerrottu, että leirillä olevilla Suomen kansalaisilla on perustuslain mukaan oikeus palata kotimaahansa.
 Kun Haavistolta kysyttiin haastattelun loppupuolella vuoden 2024 presidentinvaaleista, hän vastasi, että vielä on liian aikaista kommentoida aihetta.
 Alma Median teettämän kyselyn mukaan  Haavisto on ylivoimainen suosikki  toista kauttaan istuvan  Sauli Niinistön  seuraajaksi. Hän sai kyselyssä 33 prosentin osuuden. Seuraavaksi eniten kannatusta sai keskustan  Olli Rehn  (11%).
 Otsikkoa muutettu 26.10. klo 15.44: Haaviston sitaattia tarkennettu

Pekka Haavisto Ykkösaamussa Isisin voimistumisesta: "Riski on todellinen ja vaara koko kansainväliselle yhteisölle"


Summary: Suomen ajama hanke lopettaa kellon siirtely on joutunut vastatuuleen EU:ssa.

Huomisaamuna on taas se hetki, kun kellonaika on hakusessa. Kännykkä toki on itse muuttanut numeronsa oikeaan aikaan, mutta mekaanisten kellojen viisarit täytyy muistaa kääntää käsipelillä taaksepäin.
 Kelloa siirretään aamuneljältä taaksepäin aamukolmeen. Samalla päättyy kesäaika ja Suomi siirtyy taas talvi- eli normaaliaikaan.
 Unitutkijan mukaan  lisätunti tulee monelle tarpeeseen . Baarikärpäsille ylimääräinen tunti antaa mahdollisuuden  juhlia normaalia pitempään.
 Jokakeväinen ja -syksyinen viisarien pyörittely on kyllästyttänyt isoa joukkoa suomalaisia, ja Suomi onkin pari vuotta ajanut aktiivisesti  palaamista yhden kellonajan  vuosirytmiin.
 Vielä keväällä näytti siltä, että koko Eurooppa seisoo Suomen kannalla. Sittemmin on selvinnyt, ettei  todellisia haluja nykykäytännön muuttamiseen ole  varsinkaan Keski- ja Etelä-Euroopan maissa. Esimerkiksi Irlanti ei halua riskiä joutua eri aikavyöhykkeelle kuin Britannia EU-päätöksen takia.
 Lue lisää:
 Haluatko siirtää kellosi ensi yönä mahdollisimman oikein? Unohda radion aikamerkki ja teksti-tv, sillä tarkin aika löytyy Espoosta

Kelloja käännetään taas ensi yönä – lisätunti tulee monelle tarpeeseen


Summary: Mielenosoittajat syyttävät pääministeri Abiya Ahmedia itsevaltaisuudesta.

Etiopiassa jo 67 ihmistä on saanut surmansa pääministeri  Abiy Ahmedin  vastaisissa mielenosoituksissa. Paikka paikoin etnisten ryhmien välisiksi mellakoiksi äityneet mielenosoitukset ovat jatkuneet Oromian osavaltiossa jo useiden päivien ajan.
 Mielenosoittajat ovat aktivisti  Jawar Mohammedin  tukijoita, jotka arvostelevat kaksi viikkoa sitten Nobelin rauhanpalkinnon voittanutta Abiy'ta uudistuksien puutteesta, vallan kahmimisesta itselleen sekä opposition vaientamisesta.
 – Suuri osa kansasta uskoo, että uudistukset ovat jumissa ja olemme luisumassa takaisin itsevaltaiseen järjestelmään, Jawar sanoi poliisien piirittämästä kotitalostaan pitämässään puheessa.
 Etiopian puolustusministeriö kertoi lähettäneensä armeijan rauhoittamaan tilannetta yhteensä seitsemässä kaupungissa.
 Etiopia on liittotasavalta, joka koostuu eri etnisten ryhmien hallitsemista alueista. Abiy on vapauttanut aikaisemmin kovalla kädellä johdettua maata, mutta vapaampi poliittinen ilmapiiri on samalla lisännyt eri etnisten ryhmien vaatimuksia.
 Lue myös:
 Toimittajalta: Etiopian Abiy Ahmed ei ehkä ansainnut Nobel-palkintoa, mutta voi vielä nousta sen arvoiseksi
 Toimittajalta: Afrikkalainen arki on Euroopassa tuntematonta, eikä Niinistö päässyt siihen Etiopian-vierailullaan tutustumaan

Etiopian johtaja sai Nobelin rauhanpalkinnon, mutta mielenosoitukset häntä vastaan kiihtyvät – Levottomuuksissa kuollut jo 67


Summary: Ekholmintien päiväkoti Kouvolassa on saanut Euroopan laajuista tunnustusta lasten liikunnallisen elämäntavan edistämisestä.

Yhdeksältä aamulla osa päiväkodin lapsista on ehtinyt jo pihalle, keinut ovat kovassa käytössä ja hiekkalapiot viuhuvat hiekkakakkuleipomossa. Sisällä päiväkodissa Tammi-ryhmässä on levitetty temppurata keskelle käytävää. Tunnelma on iloinen ja hyväntuulinen.
 On syyslomaviikko. Lapsia on normaalia vähemmän päivähoidossa, eikä eskarilaisillakaan ole opiskelua.
 Miska Hyytiäinen  kiipeää tikapuita pitkin nopeasti kuin kärppä ylimmälle askelmalle. Samassa hän on jo liukumassa penkkiä pitkin alas ja haluaa näyttää miten mahalaudalla mennään.
 – Otat ensin tällä tavalla vauhtia ja sitten heittäydyt tämän päälle ja annat mennä, selittää Miska innoissaan.
 Ekholmintien päiväkodissa Kouvolan Kuusankoskella lapset saavat temmeltää ja riemuita sydämensä kyllyydestä. Sisällä saa juosta ja päiväkodin mukaan se on joskus jopa toivottavaakin.

 Minni Nevasaari  haluaa esitellä trampoliinia ja pomppaa saman tien hyppimään kuin kenguru.
 – Ensin pompitaan tässä ja sitten loikataan toiseen trampoliiniin ja lopulta loikataan tuonne tyynyille, selittää Minni.
 Kun lapset lähtevät pukemaan, niin eteiseen voi loikkia aitojen yli tai ilmapalloja kurkotellen.
 Euroopan laajuista tunnustusta
 Ekholmintien päiväkoti tavoitteli Euroopan parhaan kasvatus- ja opetusalan liikuttajan titteliä Unkarin Budapestissä reilu viikko sitten. Suomesta mukaan oli valittu kolme hakijaa, jotka kaikki oli aiemmin palkittu Ilo kasvaa liikkuen -tunnustuspalkinnolla.
 Sanna Rantoja-Hämäläinen esittelee ylpeänä Budapestissä saatua tunnustuspalkintoa. Kalle Purhonen / Yle
 #BeActive Education -palkinnosta kilpaili yli 60 tahoa eri puolilta Eurooppaa. Voittajaksi valittiin Viron liikkuva koulu -hanke.
 Ekholmintien päiväkoti sai 2 500 euron tunnustuksen pitkäjänteisestä työstään lasten liikunnallisen elämäntavan edistämiseksi.
 – Rahalla ostetaan lisää liikkumisvälineitä lapsille, sanoo Ekholmintien päiväkodin varhaiskasvatusyksikön johtaja  Tarja Hairo .
 Kolme tuntia liikkumista päivässä
 Valtakunnallisen liikuntasuosituksen mukaan alle kouluikäisen lapsen fyysinen aktiivisuus pitäisi olla vähintään kolme tuntia liikuntaa vuorokaudessa.
 Liikkuminen voi koostua pitkin päivää tapahtuvista pienistä pätkistä. Vauhdikasta liikuntaa pitäisi olla päivän aikana yhteensä vähintään yksi tunti.
 – Se voi olla hippaa, kiipeilyä, trampoliinihyppelyä, uintia, hiihtoa tai muuta missä hengästyy, kertoo lasten liikuntakasvatuksen dosentti, yliopistotutkija  Arja Sääkslahti  Jyväskylän yliopistosta.
 Reilut kaksi tuntia pitäisi olla reipasta ulkoilua, esimerkiksi metsäretkeilyä, polkupyöräilyä tai luistelua.
 – Se voi olla myös kevyempää liikuntaa, joka kehittää esimerkiksi tasapainoa, kuten kävelyä, pallonheittoa ja keinumista. Liikuntaa, jossa opetellaan hallitsemaan omaa kehoa. Kevyttä liikuntaa voi tehdä myös sisällä, kertoo Sääkslahti.
 Ekholmintien päiväkodin hiekkalaatikolla riittää kakun tekijöitä. Kalle Purhonen / Yle
 Päiväkotien liikuntasuositusten täyttymisestä ei ole vielä tutkittua tietoa. Sääkslahden mukaan kuitenkin sellaiset päiväkodit, jossa ulkoillaan vähintään kahdesti päivässä, lapsilla on myös mahdollisuus saavuttaa asetetut liikuntatavoitteet.
 – Ulkona lapsella on enemmän tilaa leikkiä ja siellä on enemmän mahdollisuuksia esimerkiksi juoksu- ja hippaleikkeihin.
 Päiväkodit ovat hyvin erilaisia ja esimerkiksi päiväkotien piha-alueet voivat olla hyvinkin pieniä, mikä rajoittaa lasten liikkumista. Myös suurissa päiväkodeissa on usein jouduttu rajaamaan leikkialueita.
 – Optimaalinen tilanne on, että myös päiväkodin sisällä kaikenlaiset siirtymät tehdään liikkuen vaikka puolapuita kiiveten tai ruutua hyppien, kertoo Sääkslahti.
 Minni Nevasaari näyttää mallia ruutuhyppelyssä. Kalle Purhonen / Yle
 Sääkslahden mukaan lapsi joka saa liikkua monipuolisesti ja paljon, oppii samalla myös hallitsemaan ja tuntemaan kehonsa paremmin.
 – Liikkumalla lapsi oppii tuntemaan omat rajansa, mitä osaa ja mitä ei. Monipuolisella liikkumisella tulee myös vähemmän oman taitotasonsa yliarviointeja. Se pienentää myös tapaturmariskiä, sanoo lasten liikuntakasvatuksen dosentti Arja Sääkslahti.
 Liikuntaa lisätty pienin askelin
 Ekholmintien päiväkoti tarjoaa ympärivuorokautista hoitoa. Lapsia on noin sata seitsemässä eri ryhmässä.
 Ekholmintien päiväkodille on remontoitu tilat kulttuurihistoriallisesti arvokkaaseen entiseen Kymin ammattioppilaitokseen. Kalle Purhonen / Yle
 Päiväkodissa on tietoisesti pyritty vähentämään tilanteita, jossa lapset joutuisivat istumaan. Siellä on tehty jo vuosia pitkäjänteistä työtä lasten liikkumisen eteen.
 Varhaiskasvatuksen opettaja  Sanna Rantoja-Hämäläisen  mukaan mitään hokkuspokkustemppuja ei ole tehty, vaan liikkumisen lisäämiseksi on edetty pienin askelin.
 – Moni ryhmä aloittaa aamun tanssilla tai aamujumpalla. Olemme ulkona useita kertoja päivässä ja käymme retkillä lähimetsässä, kertoo Rantoja-Hämäläinen.
 Päiväkodissa tehdään myös liikunnan vuosisuunnitelma, jonka mukaan lapset liikkuvat viikoittain lähialuella sekä erilaisilla temppuradoilla sisällä ja ulkona.
 Päiväkodissa tehdään yhteistyötä myös paikallisten urheiluseurojen kanssa.
 – Esimerkiksi urheiluseura Sudet on lahjoittanut salibandymailoja ja suojalaseja päiväkodille. Lisäksi seura on käynyt vetämässä ohjattuja salibandy- ja jalkapallotunteja lapsille, kertoo varhaiskasvatusyksikön johtaja Tarja Hairo.
 Päiväunikäytännöt uusiksi
 Päiväkodissa on myös muutettu päiväunikäytäntöjä. Lounaan jälkeen kaikki lapset pitävät lepohetken ja nukkuvat tarvitessaan.
 – Ne lapset joille riittää lepo sadun jälkeen pääsevät ulos liikkumaan kello 13–14 välisenä aikana. Alle kolmevuotiaat tietysti nukkuvat päiväunet, tarkentaa Hairo.
 Mikael Rautiainen tykkää laskea liukumäkeä. Kalle Purhonen / Yle
 Lasten liikunnan määrää on saatu lisättyä huomattavasti uudistuksen myötä. Vuoropäiväkotina ulkoilua on myös päivällisen eli kello 17 jälkeen.
 Henkilökunta voi jakaa lapsia pienempii ryhmiin ja lähteä vaikka muutaman lapsen kanssa ulos vaikka taskulamppujen kanssa.
 – Mikä on lapsesta kivempaa näin pimeän aikaan, kun taskulamppu, heijastinliivit ja leikkiä pihalla vaikka piilosta, kuvailee Hairo.
 Liikunnan lisääminen päiväkodissa ei ole lisännyt henkilökunnan tarvetta.
 – Me olemme etukäteen suunnitelleet, mikä ryhmä vastaa ulkoliikunnasta ja ulkoliikuttajat järjestävät, että tarjolla on monipuolisesti erilaisia liikkumistehtäviä lapsille.
 Vanhemmat luottavat kasvattajiin
 Vaikka päiväkodissa temmelletään, juostaan ja liikutaan reippaasti, niin tapaturmia sattuu harvoin.
 – Meidän mielestämme on tärkeää, että lapsi saa liikkua ja hän tietää omat rajansa. Me tunnemme lapset ja tiedämme, kenen voi antaa kiivetä katon rajaan asti.
 Hairon mukaan vanhemmat luottavat heihin kasvattajina ja yhteistyö sujuu hyvin.
 Sanna Rantoja-Hämäläinen (vas) ja Tarja Hairo osallistuvat usein itsekin lasten liikuntahetkiin. Kalle Purhonen / Yle
 – Totta kai meillä on koko ajan aikuisia myös seuraamassa tilanteita.
 Päiväkodissa on jo huomattu lisäliikunnan hyödyt.
 – Kun lapsi liikkuu, touhuaa ja leikkii, niin emootiot ovat positiivisia. Ennen kaikkea se näkyy siinä ilossa, riemussa ja tekemisen meiningissä, kertoo varhaiskasvatuksen opettaja Sanna Rantoja-Hämäläinen.
 Parhaimmillaan lasten riemu tarttuu myös kasvattajiin.

Päiväkoti pisti päiväunikäytännöt uusiksi – lasten liikkuminen lisääntyi reilusti


Summary: Pulan osaajista ennakoidaan pahenevan teknologiateollisuudessa. Alan etujärjestö haluaa koulutukseen tuhansia nuoria lisää.

Tekniikan alojen opiskelijoiden tunnelmat ovat korkealla, sillä töitä on hyvin tarjolla. Mutta Teknologiateollisuus ry on huolissaan. Osaavien työntekijöiden puutteesta on tullut pullonkaula alan yritysten kasvulle.
 Tämä on huomattu myös yliopistoissa.
 – Tällä hetkellä osaajapula on niin kova, että meillä on isoja haasteita saada opiskelijoita suorittamaan opintonsa loppuun, koska työelämän imu on niin vahva, kertoo Aalto-yliopiston rehtori  Ilkka Niemelä .
 – Ei lähdetä hakemaan töitä, vaan paikka on jo valmiina. Se osoittaa, että yhteiskunta tarvitsee tällaisia osaajia enemmän.
 Uusimaa ei ole ainoa osaajapulassa kärvistelevä alue. Töitä olisi tarjolla eri puolella Suomea.
 Meillä on haasteita saada opiskelijoita suorittamaan opintonsa loppuun.  Ilkka Niemelä
 – Meiltä valmistuneet työllistyvät hyvin, heille maksetaan hyvin, ja heistä on kova kysyntä, luettelee Lappeenrannan-Lahden teknillisen yliopiston (LUT) hallituksen puheenjohtaja  Tuomo Rönkkö.
 Myös tohtoreille riittää kysyntää.
 – Meiltä revitään kaikki väitelleet tohtorit teollisuuteen, ja tämä on ollut ainakin meidän aloilla merkittävä muutos viime vuosikymmenen aikana, sanoo puolestaan LUT-yliopiston rehtori  Juha-Matti Saksa .
 Palkatuista jo yli puolet korkeakoulutettuja
 Etenkin korkeasti koulutetun työvoiman tarve on Teknologiateollisuus ry:n tekemän tuoreen selvityksen perusteella suuri.
 – Tällä hetkellä teknologia-alan yrityksiin rekrytoitavista jo 60 prosenttia on korkeakoulutettuja ja tarve kasvaa edelleen, kertoo kasvun ja uudistumisen johtaja  Laura Juvonen .
 Selvityksen mukaan teknologiateollisuuteen tarvitaan vuosittain yli 9 000 uutta tekniikan osaajaa. Tulevaisuudessa pulaa on erityisesti diplomi-insinööreistä.
 Lasse Isokangas / Yle
 Juvonen sanoo, että nopealla aikataululla osaajia saadaan lisäämällä yritysten kanssa toteutettavaa muunto- ja täydennyskoulutusta, maisteriopintoihin valittavien määrää ja kansainvälisiä maisteriohjelmia sekä palkkaamalla kansainvälisiä osaajia.
 Jotta osaajien saaminen pitkällä tähtäimellä turvataan, tulee Teknologiateollisuuden mielestä korkeakoulujen tutkintotavoitteita tekniikan aloilla nostaa.
 Juvonen korostaa, että korkeakoulutuksen lisääminen on paras keino estää yritysten lähteminen muualle ja toisaalta houkutella kansainvälisiä yrityksiä Suomeen.
 Pula osaajista alkaa Juvosen mukaan jarruttaa työllisyyden kasvua.  Viidestä päätoimialasta  koostuva teknologiateollisuus tuottaa noin puolet Suomen viennistä ja työllistää suoraan 320 000 ja välillisesti noin 670 000 ihmistä.
 LUT tuplaa tekniikan tutkintojen määrän
 Opetus- ja kulttuuriministeriö on tehnyt ehdotuksen yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen tutkintotavoitteiden kasvattamisesta tuhansilla vuosille 2021–2024 sekä vuodelle 2030.
 Ministeriö muun muassa ehdottaa, että diplomi-insinöörin tutkintojen määrä tulisi nostaa kymmenessä vuodessa liki viiteen ja puoleen tuhanteen. Teknologiateollisuus pitää tavoitteen toteutumista erittäin tärkeänä.
 Korkeakoulujen omat esitykset  ovat hieman ministeriön lukuja suurempia.
 Lappeenrannan-Lahden teknillisen yliopiston (LUT) tavoite on kunnianhimoinen.
 En pelkästään usko, vaan tiedän, että pystymme.  Tuomo Rönkkö
 Vuoteen 2030 mennessä LUT uskoo pystyvänsä yli kaksinkertaistamaan tekniikan aloilta valmistuvien määrän nykyisestä 450:stä lähes tuhanteen.
 – En pelkästään usko, vaan tiedän, että pystymme, vakuuttaa Tuomo Rönkkö.
 Aalto-yliopisto puolestaan kaavailee nostavansa tutkintojen määrää tuhannella eli 2 200:aan.
 – Tämä on iso haaste tekniikan alalla, myöntää Ilkka Niemelä.
 Risto Ojala ja Jesse Pirhonen kehittävät roskienkeräysrobottia. Aalto-yliopiston teollisen internetin kampuksella on tiloja teollisen ja esineiden internetin sekä tekoälyn tutkimukseen. Pekka Koli / Yle
 Korkeakouluja huolestuttaa, miten ne pystyvät tuottamaan entistä enemmän tutkintoja, jos valtiolta ei heru lisää rahaa.
 Rönkön mukaan rahaa kyllä tarvitaan, mutta "aina ei voida olla käsi ojossa".
 – Veronmaksajien raha on niin kallista rahaa, että sitä pitää käyttää huolellisesti. Kyllä meidän pitää itsekin tehdä jotain. Yliopistojen tulee nostaa tuottavuutta esimerkiksi digitalisaation ja uusien opetusmenetelmien avulla.
 Tätä ei voi tehdä pelkästään digitaalisesti ja virtuaalisesti.   Ilkka Niemelä
 Niemelä sanoo, että näin tehdään Aallossakin, mutta tämä ei riitä.
 – Energiatekniikka, konetekniikka, kemiantekniikka, rakennustekniikka, sähkötekniikka – kaikki vaativat sitä, että päästään tutkimaan ja kokeilemaan asioita oikeassa ympäristössä ja oikeilla materiaaleilla. Tätä ei voi tehdä pelkästään digitaalisesti ja virtuaalisesti, jos halutaan laadukasta koulutusta.
 Teknologiateollisuuden ratkaisu: lisää yhteistyötä
 Teknologiateollisuuskin on huolissaan korkeakoulujen resursseista ja koulutuksen laadusta koulutusmäärien kasvaessa. Sen mielestä lisärahaa tarvitaan ja koulutusta on kehitettävä, mutta tämä ei ole ainoa ratkaisu ongelmaan.
 Etujärjestön toiveena on "lisätä yritysten ja yliopistojen välisiä kumppanuuksia".
 Laura Juvonen korostaa, että yritysten olisi syytä olla kiinnostuneita tiiviimmästä yhteistyöstä alan korkeakoulujen kanssa oman tulevaisuutensa vuoksi. Koulutustalkoisiin kaivataan tekijöitä.
 Yritykset voisivat tarjota projektitöitä ja työharjoittelupaikkoja, osallistua opetuksen toteuttamiseen ja lisätä verkostomaista yhdessä tekemistä, ehdottaa Juvonen.
 Hän uskoo, että yrityksillä voisi lisäksi olla halua osallistua nykyistä enemmän lahjoitusprofessuureihin.
 Teknologia-alan osaaminen on tulevaisuudessa entistäkin tärkeämpää muun muassa ilmastonmuutoksen vuoksi, korostaa  Teknologiateollisuuden kasvun ja osaamisen johtaja Laura Juvonen. Pekka Koli / Yle
 – Meillä on hyviä kokemuksia lahjoitusprofessuureista esimerkiksi Lahdesta, kertoo Tuomo Rönkkö.
 LUT-yliopisto on saanut rahoitusta myös säätiöiltä. Niemelän mukaan myös Aalto-yliopiston yhteistyö yritysten ja säätiöiden kanssa on tiivistä.
 – Mutta laadukas koulutus ei voi perustua yksittäisiin lahjoituksiin, projekteihin tai hankkeisiin, vaan se tarvitsee pitkäjänteisen kehittämistyön ja julkisen rahoituksen.
 Niemelän mukaan näin saadaan muitakin rahoittajia houkuteltua mukaan.
 DI-koulutusta halutaan lisää etenkin Uudellemaalle
 Teknologiateollisuuden mukaan laadukasta korkeakoulutusta ei voi hajauttaa aivan joka maakuntaan.
 – Mutta on varmasti perusteltua lisätä paikkoja kaikissa seitsemässä tekniikan koulutusta antavassa yliopistossa, Juvonen arvioi.
 Teknologiateollisuus haluaa lisää DI-opiskelupaikkoja erityisesti Uudellemaalle, jossa työpaikkojen määrä kasvaa eniten.
 Laadukas koulutus ei voi perustua yksittäisiin lahjoituksiin, projekteihin tai hankkeisiin.  Ilkka Niemelä
 Selvityksen mukaan Suomesta tulevista yliopistojen tekniikan ja tietojenkäsittelyn alojen uusista opiskelijoista uusmaalaisia on 40 prosenttia.
 Rönkkö katsoo, että uusia työntekijöitä Uudellemaalle on syytä kouluttaa muuallakin.
 – Meillä on erittäin hyvät edellytykset kouluttaa ihmisiä ja tehdä menestyvää yritystoimintaa myös muualla kuin Kehä III:n sisäpuolella. Uudellemaalle voivat hakeutua töihin muutkin kuin Uudellamaalla koulutetut.
 Juttua on korjattu Aalto yliopiston rehtorin sukunimien osalta klo 15.03 ja 16.38. Rehtorin nimi on Ilkka Niemelä, ei Ilkka Heikkilä.
 Lue myös:
 Korkeakoulut etunojassa tutkintotalkoisiin – tietotekniikkaan, tietojenkäsittelyyn ja tekniikan aloille esitetään tuhansia uusia opiskelupaikkoja
 Korkeakoulujen tutkintotavoitteet ovat huikeat – vain rahoitus ja resurssit puuttuvat
 Korkeakoulutettuja tarvitaan tulevaisuudessa lisää, lähihoitajistakin tulee kova pula – Mihin koulutusrahat pitäisi käyttää?

Tekniikan opiskelijoita revitään hyväpalkkaisiin töihin, mutta sekään ei riitä täyttämään teknologiateollisuuden tarpeita


Summary: Turkin ulkoministerin mukaan Turkki ei hyväksy ihmisoikeusloukkauksia Koillis-Syyriassa.

Turkin ulkoministeri  Mevlüt Çavuşoğlu  sanoi lauantaina, että Turkki ei pidä realistisena Saksan ehdotusta kansainvälisesti kontrolloidun turva-alueen perustamisesta Koillis-Syyriaan.
 Çavuşoğlu puhui asiasta Saksan ulkoministerin  Heiko Maasin  kanssa pitämässään tiedotustilaisuudessa Ankarassa.
 Çavuşoğlun mukaan Turkki ei hyväksy ihmisoikeusloukkauksia Koillis-Syyriassa. Ulkoministeri sanoi, että Turkki tutkii kaikki väitetyt ihmisoikeusrikkomukset.
 Kurdit ja Syyrian sotaa tarkkaileva järjestö Syrian Observatory for Human Rights ovat syyttäneet Turkin tukemia syyrialaisia kapinallisryhmiä  varastelusta ja pahoinpitelyistä .
 Turkki hyökkäsi Syyrian kurdialueelle aiemmin tässä kuussa. Hyökkäyksen kohteena ovat kurdijoukot.
 Alueelle julistettiin tulitauko. Turkki on sopinut Venäjän kanssa, että venäläiset ja syyrialaiset joukot tyhjentävät Turkin vastaisen raja-alueen kurdien YPG-joukoista, joita Turkki pitää terroristeina.
 Saksan puolustusministeri  Annegret Kramp-Karrenbauer  ehdotti maanantaina kansainvälisesti valvotun turvavyöhykkeen perustamista Pohjois-Syyriaan. Tarkoituksena olisi suojella siviilejä ja jatkaa taistelua Isis-terroristiliikettä vastaan.
 Sotilasliitto Naton puolustusministerit keskustelivat Syyrian pohjoisosien tilanteesta torstaina Brysselissä.  Nato-maat olivat kiinnostuneita  Saksan ehdotuksesta.
 Lisää aiheesta:
 Naton puolustusministerit pohtivat Syyriaa – Suomi mukana illallispöydässä
 Kurdipakolaiset yhä ahtaalla – Järjestö: Turkin tukemat joukot ryöstelevät ja häiritsevät paikallisia asukkaita

Turkki tyrmää Saksan ehdotuksen Syyriaan perustettavasta kansainvälisesti valvotusta turvavyöhykkeestä


Summary: Rikosepäilyn kohteena olevan yhtiön tytäryhtiö pyörittää Suomessa Radio Classicia.

Poliisi epäilee törkeitä veropetoksia tamperelaisessa mediayrityksessä, jonka toimintaa Kiinan valtio on rahoittanut. Rikosepäilyn kohteena oleva GBTimes-yritys julkaisee Kiinaa käsittelevää julkaisua, ja sen tytäryhtiö pyörittää muun muassa Radio Classicia.
 Helsingin Sanomien elokuussa julkaisemassa jutussa yhtiön toimitusjohtaja kertoi, että yrityksen toiminnan tarkoituksena on monipuolistaa kuvaa Kiinasta, jota hänen mukaansa on länsimediassa demonisoitu.
 Käräjäoikeuden julkisten tietojen mukaan toimitusjohtajaa, 58-vuotiasta kiinalaismiestä epäillään törkeistä veropetoksista vuosina 2012–2016. Avunannosta törkeään veropetokseen vuosina 2012–2015 epäillään 56-vuotiasta suomalaismiestä, joka on toiminut ainakin yrityksen edustajana eli prokuristina. Miesten ja yrityksen omaisuutta on pantu vakuustakavarikkoon yhteensä yli 700 000 euron edestä.
 Toimitusjohtaja  Zhao Yinong  ei ole vastannut STT:n sähköpostitse ja puhelimitse tekemiin yhteydenottopyyntöihin. Puhelimeen vastannut yrityksen työntekijä sanoi perjantaina ensin aamupäivällä ja myöhemmin iltapäivällä, että toimitusjohtaja on pitkässä kokouksessa eikä ehdi kommentoida. Yritystoiminnassa mukana olevan ja yhteyshenkilöksi ilmoitetun vaimon sanottiin olevan estynyt kommentoimaan Kiinan-työmatkan takia.
 STT:n tavoittama suomalaismies kiistää rikoksen, mutta tämän enempää hän ei halunnut kommentoida asiaa.
 Vakuustakavarikko on ensimmäisen kerran määrätty jo 27. kesäkuuta, ja sitä jatkettiin torstaina Pirkanmaan käräjäoikeudessa. Jutun tutkinnanjohtaja Kirsi Silomäki Sisä-Suomen poliisista ei halunnut kommentoida tutkintaa mitenkään.
 Kiinan valtion radioyhtiö irtisanoi sopimuksensa
 Yhtiön liikevaihto oli viime vuonna yli 9,4 miljoonaa euroa ja liikevoitto alle 274 000 euroa. Vuonna 2017 liikevaihto oli yli 11 miljoonaa ja liikevoitto noin 765 000 euroa.
 Viimeisimmän tilinpäätöksen mukaan yhtiössä aloitettiin vuonna 2017 verotarkastus, joka koskee vuosia 2013–2018.
 Uutistoimisto Reuters kertoi vuonna 2015, että Kiinan valtion omistama China Radio Internationalin (CRI) tytäryhtiö omisti GBTimesista 60 prosenttia. Reutersin jutussa toimitusjohtaja Zhao kertoi CRI:n maksavan hänen yhtiölleen vuosittain useita miljoonia euroja radio-ohjelmien tuottamisesta suomalaisyleisölle. GBTimesilla on Reutersin mukaan ollut toimintaa Suomen lisäksi ainakin Italiassa ja Unkarissa.
 GBTimesin uusimman tilinpäätöksen mukaan CRI irtisanoi sopimukset sen kanssa joulukuussa 2018, mikä johti henkilöstön irtisanomisiin tämän vuoden tammikuussa.
 Helsingin Sanomien elokuisessa jutussa  (juttu on maksumuurin takana) Zhao sanoo, ettei tiedä, miksi rahoitus katkesi. Haastattelussa ei puhuta rikosepäilystä, vaikka poliisin esitutkintaan liittyvä vakuustakavarikko oli määrätty jo kesäkuussa ja verotarkastus alkoi jo vuonna 2017.
 Reuters: Liiketoimintamalli sama ympäri maailman
 Reuters kertoi vuonna 2015 julkaisemassa laajassa selvityksessä, että GBTimes on osa kansainvälistä Kiina-myönteistä julkaisuverkostoa, jota johdetaan Tampereen lisäksi Australian Melbournesta ja Yhdysvaltojen Los Angelesista. Liiketoiminta on rakentunut kaikissa maissa samalla tavalla: Kiinan valtion kanssa yhteistyötä tekevä kiinalainen yrittäjä luo paikallisen median, josta 60 prosentin omistusosuus on CRI:n kokonaan omistamalla tytäryhtiöllä, Reuters kirjoitti.
 Reutersin mukaan sen tiedot perustuvat maailmanlaajuisesti kerättyihin yritysasiakirjoihin.
 Julkaisuverkosto on yksi esimerkki siitä, miten Kiina pyrkii vaikuttamaan julkiseen mielipiteeseen maan rajojenkin ulkopuolella. Yhdysvaltojen johtaviin Kiina-asiantuntijoihin kuuluva  David Shambaugh  George Washington Universitysta arvioi vuonna 2017 Financial Timesille, että Kiina käyttää "pehmeään vaikuttamiseen" eli mielipiteen muokkaamiseen eri keinoin vuosittain 10-12 miljardia dollaria.
 Helsingin Sanomissa Zhao kiistää, että GBTimes tai verkosto olisi luotu Kiinan valtion aloitteesta. Hän sanoo, että koko verkoston takana on ollut hänen ideansa.
 Lue myös:
 Kiinalainen pohatta rohmuaa Ranskasta peltoja, jotta Kiinan nuoret pääsevät patongin makuun – Kiinan ostovimma Euroopassa on niin suurta, että monia jo hirvittää
 Saksa pelkää kiinalaisten imevän Euroopan tyhjiin innovaatioista – berliiniläisfirma haluaa mullistaa Suomenkin pankkimarkkinat kiinalaisrahalla
 "Poikani ei enää palaa Kiinaan", sanoo Ateenaan kotinsa siirtänyt miljonääri – Kiinalainen raha hurmasi Kreikan ja kääntää Euroopassa muidenkin maiden suuntaa
 Satoja miljoonia hiihtäviä kiinalaisia ja tappouhkauksia – Sveitsissä neuvokas liikemies avasi kellokaupan kiinalaisille keskelle jäätikköä  ja aikoo laajentaa uhkailusta huolimatta
 Jos Helsinki–Tallinna-tunneli toteutuu, Suomesta tulee osa Kiinan arktista silkkitietä – Peter Vesterbacka toivoo rahoitusta myös länsimaista

Poliisi epäilee törkeitä veropetoksia Kiinan valtioon kytkeytyneessä Tampereelta johdetussa mediatoimistossa


Summary: Kannibalismin historiasta on tehty ensimmäinen suomenkielinen tietokirja.  Kannibaalikirja, eli kirjoituksia ihmissyönnin historiasta -teos tutkii ja tarkastelee ihmissyönnin eri muotoja.

Vuonna 1927 vanhan hyvän ajan leppoisalta gentlemanilta näyttävä, knallipäinen ja tyylikkäästi harmaantunut  Albert Fish  kaappasi Brooklynin kaduilta  Billy Gaffney  -nimisen pikkupojan. Fish vei Gaffneyn kotiinsa, tappoi tämän, joi tämän verta sekä suolisti ja paloitteli ruumiin.
 Sitten Fish upottautui kulinarististen nautintojen pariin: hän valmisti pojan nenästä, korvista ja vatsasta pataa, johon pisti porkkanaa, naurista, selleriä, suolaa ja pippuria. Pakarat ja sukuelimet taas paistuivat uunissa sipulin ja pekonisiivujen kera. Fishin mukaan ateria oli kaikin puolin mitä parhain.
 Ihmislihan makuun päässeellä Fishillä oli muitakin lapsiuhreja, ja hän päätti päivänsä sähkötuolissa.
 Albert Fishin tapaus on vain yksi esimerkki kannibalismin laveasta historiasta, josta löytyy näyttöä jo kivikaudelta. Kannibalismia on ollut aina, mutta se on ollut ja on edelleen yksi ihmiskunnan suurimmista ja täydellisimmistä tabuista – etenkin länsimaisessa kulttuuripiirissä.
 – Juutalaiskristillisen perinteen mukaan ihmisruumis on Jumalan temppeli ja sen ajatellaan nousevan ylös tuomiopäivänä. Ihmislihan syöminen sopii tämänkaltaiseen uskomukseen huonosti.
 – Toinen syy liittyy ihmisyksilön elämään, joka koetaan merkityksellisemmäksi kuin vaikkapa eläimen vastaava. Ihmisen ajatellaan olevan Jumalan kuva ja Jumala on asettanut hänet hallitsemaan maailmaa, kirjailija  Artemis Kelosaari  pohtii.
 Kelosaari itse on ollut kiinnostunut kannibalismista niin kauan kuin pystyy muistamaan. Kannibalismin äärimmäisyyden ajatteleminen on aiheuttanut hänessä "fyysistä kihelmöintiä", koska toisen ihmisen syömisessä kyse on täydellisestä tuhoamisesta, totaalisesta häpäisemisestä ja pahimmasta mahdollisesta sadismista.
 – En oikeastaan osaa selittää, miksi ihmissyönti kiehtoo minua. Kirjallisessa tuotannossani ihmissyönti on kuitenkin ollut aina vahvasti mukana ja se on seurannut minua myös katsomieni elokuvien ja lukemieni kirjojen muodossa.
 Esikoisromaanissaan  Omenatarha, eli kertomus huonoista miehistä  Kelosaari kutoo tarinaa kreivi Armand de Roussillonista, joka aktin jälkeen tappaa nuoria miehiä ja valmistaa heistä hienostuneita aterioita.  Marleena ja uusi maailma  -novellissa päähenkilö taas joutuu syömään ihmislihaa nälkäänsä ja  Älymystömurhissa  tutkitaan muinaisia kannibaalirituaaleja – tuhoisin seurauksin.
 Kannibaalikirjaa  Kelosaari kuvaa pohdiskelevien esseiden sarjaksi. Kirjoitusprosessi ei ollut niitä kaikkein helpoimpia.
 – Kun kirjoitin päivästä toiseen lauseita, joissa vanhemmat olivat tappaneet omia lapsiaan, maustaneet ruumiinosia viinietikalla ja paistaneet uunissa, niin olihan sitä aika synkissä fiiliksissä.
 – Kannibalismiin johtavat syyt ovat kuitenkin useimmiten loogisia: kyse on rituaalisesta viitekehyksestä, ääriolosuhteista tai nälänhädästä. Sitten on tietenkin häiriintyneitä ihmisiä, joilla on itselläänkin ongelmia. Spontaania väkivaltaa, jossa joku tulee syödyksi tuosta vain, on tässä genressä vähän.
 Meksikolaistaiteilija Diego Riveran asteekkiaiheista muraalia vuodelta 1945. Huomaa irtileikattu ihmiskäsi.  Gianni Dagli Orti / AOP
 Ihmisliha maistuu possulta
 Rituaalinen ja sodankäyntiin liittyvä kannibalismi on historian saatossa ollut suhteellisen yleistä etenkin Pohjois- ja Keski-Amerikassa sekä Tyynen valtameren saarilla. Papua-Uusi-Guineassa ihmislihaa nautittiin vielä 1980-luvulla.
 Kyse ei ole ollut nälän tyydyttämisestä. Esimerkiksi Uuden-Seelannin maoreille maistuivat pelkästään vankien sydämet ja silmät. Fidžin saaristossa ihmislihalle oli jopa keksitty kiertoilmaus, paikalliset puhuivat  pitkän sian  syömisestä.
 – Ihmislihan makua on verrattu usein possuun, mikä on aivan loogista: ihminen ja sika ovat fysiologisesti samankaltaisia kaikkiruokaisia otuksia ja sianruhoja käytetään yleisesti teollisuudessa ihmiskehon mallintamisessa ja testaamisessa, Kelosaari kertoo.
 Etenkin Mesoamerikassa vaikuttanut asteekkien soturikansa yhdistetään automaattisesti verisiin, mutta samalla näytelmällisiin ja tarkkaa käsikirjoitusta noudattaviin ihmisuhriorgioihin. Uhreilta leikattiin koko rintakehä auki, ja vielä sykkivä sydän revittiin kaikkien nähtäville, jonka jälkeen  punainen kukka  poltettiin alttarilla. Uhrin paloitellusta ruumiista tehtiin chili-tomaattipastaa, jota nautiskeltiin juhla-aterian tavoin. Vaikka itse rituaali oli julma, uhrattavia henkilöitä kohdeltiin hyvin ja heidän kuolemaansa pidettiin kunniakkaana.
 – Asteekkien ihmisuhrausrituaaleissa on nähtävissä vertauskohtia kristinuskoon. Uhrattavat vangit muuttuvat sodanjumalan eläviksi kuviksi ja tappamisen ja syömisen jälkeen heidän henkensä nousevat taivaalle jumalan luokse. Myös ehtoollisessa syödään ja juodaan Jeesuksen ruumista ja on mielenkiintoista, että kannibalismi on tässä muodossa säilynyt kristinuskossa, Artemis Kelosaari toteaa.
 Vähemmän "sivistynyttä" kannibalismia harjoittivat etenkin Pohjois-Amerikan huronit ja irokeesit. 1700-luvulta peräisin olevan silminnäkijäkuvauksen mukaan huronit polttivat ensin karrelle sotavangin korvat. Sitten vielä elossa olevan vangin raajojen luut murskattiin ja silmiin, korviin ja peräaukkoon työnnettiin hehkuvia puukekäleitä. Sen jälkeen ruumis paloiteltiin ja paistettiin vartaissa – ja tietenkin syötiin. Uhrin pää oli tunnetusti päälliköiden herkkua.
 Kirjailija Artemis Kelosaari.  Jussi Mankkinen / Yle
 Nälänhätä aiheutti ihmissyöntiä
 Kannibaalikirjassa  mainitaan useita Kiinan historiasta löytyviä esimerkkejä  ihmissyönnistä : joidenkin ajanjaksojen kohdalla voisi todeta, että kannibalismiin on suhtauduttu jopa suvaitsevaisesti. Esimerkiksi 200-luvulla eaa. perheiden oli nälänhädän sattuessa laillista vaihtaa päittäin lapsia, jottei kenenkään olisi tarvinnut syödä omia poikiaan tai tyttäriään.
 Myös Kiinan kulttuurivallankumouksen ajan teloituksiin ja mellakointiin 1960-luvulla liittyy useita  raportoituja  kostokannibalismiksi luokiteltavia tapauksia. Kaava oli suurin piirtein samanlainen: kollektiivisen raivon ja joukkopsykoosin vallassa toiminut joukkio lynkkasi kommunistisen järjestelmän viholliseksi luokitellun ihmisen, repi tämän palasiksi ja söi sitten hyvällä ruokahalulla. Joskus ihmisruumista sekoitettiin porsaanlihaan, ja eräässä tapauksessa oppilaat valmistivat tappamastaan opettajasta pata- ja laatikkoruokia, joita tarjoiltiin iltabileissä.
 Kannibaalikirjan sisäkantta.  Jussi Mankkinen / Yle
 Artemis Kelosaaren mukaan kiinalainen kannibalismi ei ole mikään yllätys: on löytynyt yhä enemmän  näyttöä  siitä, että Kiinassa esimerkiksi poliittisilta vangeilta  ryöstetään  sisäelimiä ja niillä käydään kauppaa.
 – Kiinan virallinen historiankirjoitus yrittää tietenkin pimittää tällaisia asioita. Samalla tavalla toimittiin Neuvostoliitossa.  Stalin  väitti, että kertomukset Leningradin piirityksen aikana tapahtuneesta ihmissyönnistä olivat länsimaista propagandaa. Kun Venäjän olot sitten hetkeksi vapautuivat vuosituhannen taitteessa ja arkistot avautuivat, selvisi että toisen maailmansodan aikana Leningradissa oli annettu tuomioita ihmissyönnistä.
 Kommunismi on muutenkin ollut hedelmällistä maaperää ihmissyönnille: Stalin  järjesti  1930-luvulla Ukrainassa keinotekoisen nälänhädän,  holomodorin , mikä sai ukrainalaiset kaluamaan paitsi kuolleiden ruumiita myös tappamaan toisiaan – ruoaksi. Ihmislihaa myytiin mustassa pörssissä ja tuon ajan Ukrainassa parituhatta kansalaista sai syytteen kannibalismista.
 1990-luvun puolivälissä umpikommunistisessa Pohjois-Koreassa syntyi maan poliittisen järjestelmän aiheuttama  nälänhätä , ja joidenkin pohjoiskorealaisten selviytymiskeinoksi muodostui omien lasten tappaminen ja syöminen. Maasta paenneiden ihmisten mukaan vastaavaa tapahtui myös vuonna 2003, toisen nälänhädän yhteydessä.
 Kannibaalikirjan kantta.  Jussi Mankkinen / Yle
 Kantelettaren karmea kannibaalitarina
 Myös Suomessa on esiintynyt kannibalismia, ja nimenomaan nälänhädän yhteydessä. Artemis Kelosaari on poiminut kirjaansa Juuan syrjäkylillä asustaneen  Marketta Pertuntyttären  karun kohtalon vuodelta 1697. Marketta ja hänen 12-vuotias poikansa tappoivat perheen kaksi pienempää lasta, paistoivat näiden lihan uunissa ja aterioivat. Myöhemmin he tappoivat, kypsensivät nuotiolla ja söivät 10-vuotiaan kerjäläispojan.
 – 1690-luvun suurten nälkävuosien aikana Marketalla ja hänen perheellään ei ollut ruokaa, eikä apua herunut naapureilta tai keneltäkään muultakaan. Epätoivoinen Marketta tuli suoraan sanottuna nälästä hulluksi, mikä näihin tekoihin johti.
 Tuoreempi kotimainen kannibalismitapaus löytyy vuodelta 2002. Tuolloin  Janne Hyvönen  ja  Virpi Butt  tappoivat ja paloittelivat mustasukkaisuussyistä nuoren miehen.
 –  Heitin koivet uuniin ja paistoin. Pitihän ne suolata ja maustaa. Sitten söin , Hyvönen sanoi myöhemmin oikeudessa.
 Uhrin päätä kuljeteltiin tamperelaisissa baareissa ja myöhemmin sitä keitettiin isossa kattilassa, muttei ilmeisesti syöty.
 Kotimaista kannibalismia löytyy myös  Kantelettaren  murhaballadeista.  Joukosen nainen  -runo kertoo urheasta miehestä, joka uskomattomien urotöiden jälkeen saa vaimokseen vähän kaikesta valittavan, halveksivalla ja vähättelevällä asenteella kruunatun naisen. Ja kuinkas sitten kävikään:
 Rinnat leipoi leipäsiksi, Nänniset kalakukoiksi, Anopille antehiksi, Kommin eukon kostitsoiksi.
 Valittavan vaimon rinnat päätyvät kalakukon raaka-aineeksi, ja kalakukon syö kukas muu kuin anoppi.
 – Mitään opetusta tässä tarinassa ei ole, ja se on ilmeisesti ollut oman aikakautensa viihdettä, lähinnä kauhistuttamaan tarkoitettu tarina. Skenaariota, jossa joku ajautuu tietämättään kannibaaliksi, esiintyy jo antiikin Kreikan tragedioissa. Sieltä löytyy esimerkiksi Proknen ja Filomelan tarina, jossa nainen tappaa oman poikansa ja syöttää tämän kostoksi aviomiehelleen, Kelosaari listaa.
 Saksalainen Armin Meiwes haki netti-ilmoituksilla ihmisiä, jotka halusivat tulla tapetuiksi ja syödyiksi. Yhden kohdalla hän onnistui. Meiwesin oikeudenkäynti oli Saksassa mediatapaus.  Uwe Zucchi / EPA
 Kun ihminen haluaa tulla syödyksi
 Kannibaalikirjasta  löytyy kokonainen luku, joka on omistettu erilaisille psykopaattikannibaaleille, ja joista alussa mainittu Albert Fish on oiva näyte. Uhri raiskataan, häntä kidutetaan ja hänet syödään – ei välttämättä tässä järjestyksessä – ja sarjamurhaajien kohdalla kannibalismi on kaiken huipentuma.
 – Näiden esimerkkien perusteella psykopaattinen käyttäytyminen näyttäytyy jo nuorella iällä. Henkilö harjoittelee kiduttamalla eläimiä ja siirtyy myöhemmin ihmisiin.
 – Psykopaattikannibaalit eivät useimmiten ole erityisen karismaattisia tai ekstrovertteja henkilöitä. Yleensä kyseessä on hieman nössön oloinen, hiljainen ja kohtelias mieshenkilö, jonka ei millään uskoisi tekevän kenellekään mitään pahaa. Pimeä puoli liittyy usein lapsuuden hyväksikäyttöön tai laiminlyönteihin, Artemis Kelosaari kertoo.
 Kannibalismin ja seksuaalisuuden liitto on myös kiinnostava, vähän tutkittu asia.
 – Ruokahalu ja seksinnälkä ovat äärimmäisen fyysisiä ja universaaleja, yksilön ja lajin kannalta oleellisia asioita. Toisen ihmisen eroottisesta syömisestä ei ole muodostunut sen yleisempää fantasiaa, mutta tällaiselle kiihottamistarkoituksessa tehdylle, erotisoidulle kannibaalitaiteelle löytyy netistä sivustoja.
 Poliisin ottama kuva amerikkalaisesta sarjamurhaajasta ja kannibaalista Jeffrey Dahmerista, joka tappoi 17 miestä. Dahmer yritti tehdä  uhreistaan jonkinlaisia zombiemaisia seksiobjekteja poraamalla heidän kalloihinsa reikiä ja ruiskuttamalla reikiin happoa.  AOP
 Vaikka kyseessä on olemassa oleva fetissi, reaalimaailmassa tällaista ei juuri tapahdu. Yksi itseään tällä tavalla toteuttamaan lähtenyt henkilö on saksalainen  Armin Meiwes , josta lauletaan muun muassa Rammstein-yhtyeen  Mein Teil  -kappaleessa.
 Meiwes etsi pitkään netin kautta ihmisiä, jotka halusivat tulla syödyksi. Vihdoin sellainen löytyi vuonna 2001  Bernd-Jürgen Brandesin  muodossa. Ensin Brandesin penis leikattiin irti, paistettiin pannulla ja miehet söivät sen yhdessä. Sitten Meiwes viilsi Brandesin kurkun auki ja pisti tämän lihoiksi.
 Meiwes jäi sittemmin kiinni yrittäessään etsiä uutta uhria ja hänet tuomittiin elinkautiseen. Tapaus nostaa esiin kysymyksen, saako ihminen tapatuttaa ja antaa ruumiinsa syötäväksi toiselle henkilölle, jos näin välttämättä itse haluaa.
 – Niin, miksei tällaista voisi sallia. Saksassahan tästä väiteltiin pitkään – että syyllistyikö Meiwes murhaan kun hän tappoi ihmisen, jonka kanssa oli tehnyt sopimuksen. Tuomioistuin kääntyi murhan kannalle ja totesi, että Meiwes on syytä pistää lukkojen taakse, koska hän voisi mahdollisesti tappaa muitakin ihmisiä.
 Vuoden 1980 Cannibal Holocaust -elokuvaa. Jotkut katsojat pitivät elokuvaa dokumenttina, jossa tapettiin ja syötiin ihmisiä oikeasti.  AOP
 Olemmeko me kaikki kannibaaleja?
 Kannibalismi on kiehtonut myös viihdemaailmaa: etenkin 1970-luvulla populaarikulttuurissa sokeerasi kannibaalielokuvien genre, jossa pahaa-aavistamattomat länkkärit rynnivät tuntemattomien viidakkojen vihreisiin helvetteihin ja joutuvat villiheimojen iltapalaksi. Genren kruunasi vuoden 1980  Cannibal Holocaust , josta on sittemmin kasvanut kaikkien kannibaalielokuvien kulttiklassikko. Elokuva onnistui antamaan sen verran dokumentaarisen vaikutelman, että sen tekijät joutuivat vakuuttelemaan suurelle yleisölle, ettei ketään ole oikeasti kidutettu, tapettu tai syöty.
 –  Cannibal Holocaust  keikauttaa onnistuneesti viidakkokannibaaliteeman päälaelleen – kyse ei enää olekaan villeistä, jotka jahtaavat länsimaisia tutkijoita. Elokuvassa todetaan, että  I wonder who the real cannibals are,  eli kannibaaleja olemme me kaikki, eikä yhdellään kansalla ole varaa tuudittautua omaan paremmuuteensa.
 Tobe Hooperin Teksasin moottorisahamurhat (1974) siirsi kannibaalikauhun Amerikan syrjäseuduille.  AOP
 Kannibaalielokuvat eivät myöskään aina ole olleet pelkkää hurmeista viihdettä, vaan ne ovat heijastelleet oman aikakautensa yhteiskunnallisia kipupisteitä, kuten vuoden 1973  Soylent Green .
 –  Soylent Greenissä  on selkeästi modernin teollistuvan ja jo teollistuneen yhteiskunnan synnyttämä kauhu siitä, mitä me oikeastaan suuhumme pistämme. Emme enää näe, mistä ruokamme on lähtöisin, toisin kuin aiemmin agraariyhteisössä.
 Viidakkokannibaaleja voidaan sanoa versioidun muun muassa  Teksasin moottorisahamurhat -  ja  Hills Have Eyes  -elokuvissa, joissa vinksahtaneet perheet toteuttavat ihmissyöntiä autioiden periferioiden perukoilla.
 – Uhka ei enää löydykään sademetsistä, vaan urbaanisoituneen yhteiskunnan laidoilta. Tämä kuvaa selvästi alueiden välistä kuilua ja eriytyneisyyttä. Jos tällaista suhteuttaisi Suomeen, voisi ajatella tilannetta, jossa Kallion hipsterit eksyvät samoilemaan Pohjois-Karjalan syrjäseuduille.
 Ikoninen Hannibal Lecter, joka muovasi suuren yleisön käsityksiä kannibaaleista.  AOP
 Elokuvakannibaalien kohdalla ei voi jättää mainitsematta  Anthony Hopkinsin   Uhrilampaissa  näyttelemää Hannibal Lecteriä. Kannibaali ei enää olekaan brutaali tai vähäjärkinen villi, vaan sivistynyt ja hienostunut renessanssi-ihminen.
 – Hannibal Lecter on se kaikkien aikojen ikonisin kannibaalihahmo: yli-ihminen, jolla on moraalinen oikeutus siihen, että hän syö itseään huonompia ja heikompia ihmisiä.
 Mikä sitten on Artemis Kelosaaren mielestä se kaikkein kammottavin kannibalistinen esimerkki? Kelosaaren mieleen on iskostunut etenkin unkarilaisen kapinallisjohtaja  György Dózsan  tapaus 1500-luvulta. Ylempiään vastaan kapinointi oli uuden ajan alussa hirviömäinen ja luonnoton teko ja järjestys piti palauttaa takaisin yhtä hirviömäisellä ja luonnottomalla tavalla – eli kannibalismilla.
 – Dózsan kapinointihalua pilkattiin laittamalla hänen päähänsä tulikuuma kruunu ja käteen asetettiin rautavaltikka. Hänet pistettiin istumaan alastomana hehkuvalle rautavaltaistuimelle, jossa hänen lihansa kärventyi. Dózsan kannattajia oli pidetty viikko nälässä ja heidät pakotettiin syömään vielä elossa olevasta Dózsasta leikattua kypsää lihaa. Dózsa oli aiemmin kutsunut kannattajiaan lempeästi omiksi elukoikseen ja nyt nämä elukat sitten ahmivat ihmislihaa, Artemis Kelosaari toteaa.
 Jutun pohjana on käytetty  Kannibaalikirja, eli kirjoituksia ihmissyönnin historiasta  -teosta (Salakirjat).
 Kirjailija Artemis Kelosaari ihailee Oscar Wildea ja Olavi Paavolaista.   Jussi Mankkinen / Yle

Joillekin on maistunut sydän, joillekin pakarat, joillekin reidet – ihmissyönnin historiasta tehty kirja kertoo hurmeisia tarinoita lihanhimosta


Summary: Osalla uhreista saattoi olla väärennetyt kiinalaiset passit. Irlannin poliisi pidätti lauantaina yhden uuden epäillyn.

Vietnamin pääministeri  Nguyen Xuan Phuc  määräsi lauantaina tutkinnan Britannian rekkatragediaan liittyen. Tapauksen epäillään liittyvän ihmissalakuljetukseen ja monien uhrien uskotaan olevan vietnamilaisia.
 Britannian poliisi sanoi aluksi, että kaikki Graysin kaupungissa rekan kontista keskiviikkona kuolleena löytyneet 39 ihmistä olisivat  Kiinan kansalaisia .
 Suurin osa vainajista saattoi kuitenkin olla vietnamilaisia, kertoo vietnamilainen katolisen kirkon pappi  Anthony Dang Huu Nam  uutistoimisto Reutersille.
 "Katastrofi yhteisöllemme"
 Nam toimii pappina syrjäisessä Yen Thanhin kaupungissa, joka sijaitsee noin 300 kilometriä etelään pääkaupunki Hanoista. Monet köyhän alueen asukkaista pelkäävät, että heidän perheenjäseniään saattaa olla rekkatragedian uhrien joukossa.
 Namin mukaan alue on surun murtama. Asukkaat järjestivät lauantai-iltana tilaisuuden, jossa he rukoilivat kuolleiden puolesta.
 – Tämä on katastrofi yhteisöllemme. Kerään yhä uhrien perheiden yhteystietoja, Nam sanoi Reutersille.
 Britanniassa toimiva vietnamilaisten järjestö VietHome kertoo saaneensa valokuvia lähes 20 ihmisestä, joiden kerrotaan olevan kateissa. Iältään he ovat 15–45-vuotiaita.
 Osalla kuolonuhreista saattoi olla mukanaan väärennetyt kiinalaiset passit, kertoo uutistoimisto AFP. Britannian poliisin mukaan vainajilta on löytynyt hyvin vähän henkilöllisyystodistuksia.
 Monet Yen Thanin alueen asukkaat lähtevät ulkomaille tienatakseen rahaa. Yksi heidän tavoitteistaan on lähettää perheilleen tarpeeksi varoja, jotta nämä voisivat rakentaa suurempia koteja itselleen.
 Jotkut mahdollisten uhrien omaiset kertoivat uutistoimisto Reutersille, että he ovat maksaneet suuria summia, jotta heidän perheenjäsenensä pääsisivät laittomasti Britanniaan.
 Viranomaiset tutkivat rekkaa Graysissa, Englannissa 23. lokakuuta. Reuters
 Epäiltyjen kuulustelut jatkuvat
 Sitä ei toistaiseksi tiedetä, miten uhrit päätyivät rekan konttiin. Britannian poliisi jatkaa epäiltyjen kuulusteluja tänään.
 Irlannin poliisi pidätti lauantaina alle 30-vuotiaan pohjoisirlantilaisen miehen, jonka epäillään liittyvän tapaukseen. Irlannin yleisradioyhtiö RTE:n mukaan mies otettiin aamulla kiinni Dublinin satamassa, kun hän saapui maahan lautalla Ranskasta.
 Tutkinnassa on aiemmin otettu kiinni neljä ihmistä. He ovat rekan 25-vuotias kuljettaja, 48-vuotias mies sekä 38-vuotiaat mies ja nainen.
 Poliisin mukaan rekankuljettajaa syytetään 39 ihmisen taposta, ihmissalakuljetuksesta sekä rahanpesu- ja maahanmuuttorikoksista. Kuljettaja joutuu oikeuteen maanantaina.
 Poliisi on kertonut, että kuljettaja ja 48-vuotias mies ovat Pohjois-Irlannista ja 38-vuotiaat mies ja nainen ovat englantilaisia.
 Britannian viranomaiset jatkavat kuolonuhrien henkilöllisyyden selvittämistä Kiinan ja Vietnamin lähetystöjen kanssa.
 Poliisin mukaan uhrien joukossa voi olla muidenkin maiden kansalaisia kuin Vietnamin.
 Lisää aiheesta:
 Britannian rekkatragedia: kaksi uutta pidätystä, uhrien henkilöllisyyttä ei ole vielä vahvistettu
 Britannian rekkatragedian kuolonuhrit kiinalaisia – Poliisi teki kotietsintöjä, järjestäytyneen rikollisuuden osuutta tutkitaan
 Voisiko Essexin tragedia tapahtua Suomessa? Neljä kysymystä ja vastausta ihmisten salakuljettamisen kylmästä maailmasta
 Rekan kontista löytyi 39 kuollutta ihmistä Englannissa – Rekka oli rekisteröity Bulgariaan irlantilaisomisteiselle yritykselle

Suurin osa Britannian rekkatragedian uhreista saattoi olla vietnamilaisia – Vietnamin pääministeri määräsi tutkinnan tapaukseen liittyen


Perjantaina illalla Suomeen iskeneen syysmyrskyn aiheuttamia laajoja sähkökatkoja on saatu korjattua.  Yöllä pahimmillaan jopa 40 000 kotitaloutta oli ilman sähköä eri puolilla Suomea . Lauantaina illalla sähköttömiä asiakkaita oli hieman alle 600.
 Energiateollisuuden sähkökatkokartan  mukaan katkokset keskittyvät Vaasan seudulle ja Pohjois-Savoon.
 Vahingontorjuntoja eri puolilla maata
 Pelastuslaitoksilla oli yön ja aamun aikana lukuisia pienempiä vahingontorjuntatehtäviä. Pelastuslaitokset ovat varoittaneet sähkökatkosten sumasta, kun tuuli saattaa kaataa puita sähkölinjoille.
 Suonenjoella Pohjois-Savossa pelastuslaitos sai hälytyksen tapauksesta, jossa puu oli kaatunut sähkölinjalle ja sytyttänyt tulipalon. Hälytyksen tekijä oli pelännyt palon leviävän läheiseen hallirakennukseen. Savon Voima otti sähkölinjasta virrat pois, jolloin palo sammui, pelastuslaitos kertoo.
 Pohjois-Savon pelastuslaitoksella oli yön ja aamupäivän aikana noin 20 myrskyn aiheuttamaa tehtävää. Suurin osa tehtävistä oli tuulen kaatamien puiden raivaamista pois teiltä.
 VR:n junaliikenteessä ei ole ollut myöhästymisiä tai poikkeusjärjestelyitä syysmyräkän takia.

Satoja kotitalouksia vielä sähköttä syysmyrskyn jäljiltä


Summary: Vuorenmaa on raskauskilojen myötä saanut huomata, ettei hän isokokoisena tanssijana sovi enää kaikkien tanssikoulujen imagoon.

Kun tanssija-koreografi  Evaleena Vuorenmaa , 36, palasi äitiyslomalta, jokin oli muuttunut: tanssikoulun peilistä katsoi 40 kiloa painavampi opettaja. Taidot ja palo olivat ennallaan, mutta ammattilainen tunsi itsensä epävarmaksi oppilaiden edessä.
 – Oli sellainen olo, että minun pitäisi jotenkin erikseen todistaa osaamistani, koska olen nykyään lihava.
 Ajatuksella ei ollut mitään tekemistä järjen kanssa, minkä Vuorenmaa kertoo itsekin ymmärtäneensä.
 – Olen tehnyt työtäni parikymmentä vuotta. En kyseenalaistanut ammattitaitoani, mutta mietin, ottaako kukaan minua enää vakavasti.
 Pelko osoittautui oppilaiden kohdalla turhaksi. Opettaja toivotettiin lämpimästi tervetulleeksi ja oppilaat kertoivat, että olikin ollut jo ikävä.
 En kyseenalaistanut ammattitaitoani, mutta mietin, ottaako kukaan minua enää vakavasti.  Evaleena Vuorenmaa
 Sen sijaan osa työnantajista ei ollut yhtä suopeita. Suoraa laihdutuskäskyä ei annettu, mutta rivien välissä huolehdittiin, miten kunto mahtaa kestää.
 Vuorenmaa koki, ettei hänen katsottu enää sopivan joidenkin tanssikoulujen imagoon, kun hänen kuviaan ei enää kelpuutettu mainoksiin.
 Eräänä syksynä hän oli yksi kolmesta uusia tunteja aloittavasta opettajasta. Kahdesta muusta tanssinopettajasta otettiin kesän aikana uudet promokuvat, mutta Vuorenmaalle ei edes kerrottu kuvauksista.
 Kauden alkaessa tanssikoulun kassan yllä roikkui kolme julistetta: kaksi, joissa poseerasi nuori, hoikka tuntien vetäjä ja yksi, johon oli valittu mainoskatalogista parikymppisen hoikan tanssijan kuva.
 – Kysyin, miksi minun tuntiani ei mainosteta minun kuvallani niin kuin muidenkin opettajien. Ihmettelyyni vastattiin, että me kuviteltiin, ettet halua nyt kameran eteen.
 Hoikkakin teini voi ahdistua tanssisalin peilin edessä
 Ironista kyllä, tanssimaailman raakuus pääsi Vuorenmaan ihon alle pahimmin silloin kun vaaka näytti puolet vähemmän kuin nyt. 14-vuotiaana hip hopin aloittanut tyttö tuli nimenomaan tanssisalilla hyvin tietoiseksi vartalostaan.
 – En ollut aiemmin miettinyt ulkonäköäni lainkaan. Nyt olin yhtäkkiä todistamassa tilanteita, joissa tytöt seisoivat rivissä pikkutopeissa ja jonkun paitaa käytiin vetämässä alas mahan peitoksi.
 Tanssisalilla joutuu päivittäin kasvokkain oman peilikuvansa kanssa. “Vaikka en siviilissä aina tykkäisikään näkemästäni, tanssiessani tunnen aina olevani kaunis ja seksikäs”, Evaleena Vuorenmaa sanoo. Marko Melto / Yle
 Jatkuva laihdutuspuhe oli tanssisaleilla arkipäivää, mikä vaikutti pienikokoiseenkin teiniin.
 – Minulle ei kuittailtu, koska painoin vain 54 kiloa. Siitä huolimatta lakkasin käymästä rannoilla ja uimahallissa, koska olin vakuuttunut siitä, että minulla on valtavat jenkkakahvat, iso maha ja höllyvät reidet, Evaleena Vuorenmaa muistaa.
 Keikkoja sivu suun
 Vaa’anlukema ei nyky-yhteiskunnassa aina ole yksityisasia, ja etenkin naiset kuulevat kiloistaan. Tanssimaailma peileineen ja pitkän perinteen painopuheineen on lihavalle erityisen raadollinen.
 – Meillä on todella vahva mielikuva siitä, miltä oikea tanssija näyttää. Hän on pitkä, hoikka ja valkoinen, Evaleena Vuorenmaa luettelee.
 Muottiin mahtumattomuus saattaa tarkoittaa tanssikeikkojen menemistä sivu suun. Tiedostavana aikana sanavalinnat ovat ehkä pehmeämpiä ja torjuminen hoituu korrektimmin, mutta yhtä kaikki: esiintymään halutaan edelleen enimmäkseen hoikkia tanssijoita.
 – Kun tarjoaa töitään esimerkiksi Facebookin mallinhakuryhmissä, saatetaan muotoilla vastaus siihen tapaan, että kiva, mutta meillä on vain koon 38 vaatteita. Ihan niin kuin isoja vaatteita ei saisi mistään.
 Sanottiin, ettei kukaan halua nähdä vanhaa selluliittia lavalla.   Evaleena Vuorenmaa
 Toisinaan palautetta ei edes vaivauduta kaunistelemaan. Sen Vuorenmaa sai huomata esimerkiksi silloin kun kyseli töitä erään artistin taustatanssijana.
 – Sanottiin, ettei kukaan halua nähdä vanhaa selluliittia lavalla. Painoin alle 70 kiloa.
 “Oot upee”
 Vuorenmaa on päättänyt puhua painon tuomista turhista paineista julkisesti.
 Instagram-tilillään  hän ilmoittaa ylpeästi olevansa “lihava tanssija”.
 Palautetta tulee paljon, ja useimmiten se sisältää sydämiä ja kehuja. “Oot upee!” toistuu kuvien alla, mutta joukossa on myös heitä, jotka keskittyvät kritisoimaan tanssijan ulkonäköä.
 Sitten on niitä yhteydenottoja, jotka saavat Vuorenmaan lataamaan näytille yhä uusia videoita ja kuvia.
 – Sain vähän aikaa sitten viestin 14-vuotiaalta pojalta, joka kertoi olevansa tanssiryhmänsä isokokoisin. Tosi moni kirjoittaa, että on esimerkkiäni seuraamalla uskaltautunut tanssisalille, vaikka ei ole aiemmin kokenut olevansa tervetullut.
 Kehopositiivisuus ei ole itsensä hyväksymistä
 Isokokoisten ihmisten syrjinnästä ja siitä, mitä Evaleena Vuorenmaa nimittää yhteiskunnassa vallitsevaksi suoranaiseksi läskivihaksi, on vaikea puhua. Terävin viesti katoaa kun samaan keskusteluun ympätään kauneusihanteet, terveysnäkökulmat, itsensä hyväksyminen ja kehopositiivisuus.
 Kuvaa on käsitelty. Marko Melto / Yle
 Käsitteet menevät Vuorenmaan mukaan helposti sekaisin. Häntä kiukuttavat loputtomat kehotukset “kantaa itsensä kunnialla” tai “hyväksyä itsensä sellaisena kun on” silloin, kun itse koettaa puhua yhdenvertaisuudesta.
 Kehopositiivisuus on ihmisoikeusaate eikä liity millään tavalla oman vartalon rakastamiseen. Sana positiivisuus hämää meitä, Vuorenmaa sanoo.
 – Kyllä ihminen saa vaikka vihata itseään ilman, että on vähemmän arvokas. On aika julma ajatus, että pitäisi rakastaa itseään ennen kuin saa samat oikeudet kuin muilla.
 On aika julma ajatus, että pitäisi rakastaa itseään ennen kuin saa samat oikeudet kuin muilla.  Evaleena Vuorenmaa
 On helppo ymmärtää, miksi Evaleena Vuorenmaa innoittaa muita isokokoisempia tanssijoita tunneille. Samastumiskohteita ei ole tarjolla liikaa. Kun lehdissä markkinoidaan kauneutta ja terveyttä, nähdään kuvissa usein vain yhdenlaisia malleja.
 – Väitän, että meidät on aivopesty. Se, mitä kukin pitää kauniina, on yksilöllinen makuasia. Nyt yhteiskunta on kuitenkin luonut makuasiasta normin, mikä on ihan äärettömän outoa jos sitä alkaa miettiä, Evaleena Vuorenmaa sanoo.
 Mega-artistien taustalla tanssii kaikenkokoisia
 Kun keikka menee housujen koon takia sivu suun tai joku sanoo ilkeästi Instagramissa, Evaleena Vuorenmaa ei ole hiljaa. Vastaan sanoessaan hän osaa usein arvata, mikä sana heitetään kehään seuraavana: mielensäpahoittaja.
 – Olen todella kyllästynyt siihen retoriikkaan! Mielensäpahoittajaksi typistäminen on manipulaatiokeino ja tapa katkaista minkään sortin rakentava keskustelu.
 Juuri keskustelua Vuorenmaa toivoo. Tanssimaailmassa esimerkkiä voisivat näyttää kotimaiset artistit, jotka palkkaisivat taustalleen taitavia tanssijoita kiloihin katsomatta.
 Kotimaisten suurten artistien taustalla esiintyy useimmiten hoikkia tanssijoita. Evaleena Vuorenmaa kertoo kuulleensa koreografeista, jotka ovat joutuneet erikseen perustelemaan isompien tanssijoiden valitsemista koe-esiintymisissä. "Minullekin on sanottu, että  erottuisin liikaa joukosta." Marko Melto / Yle
 Suuresta maailmasta on tarjolla näyttöä siitä, että Vuorenmaan visio kaikenkokoisista tanssijoista tasaveroisina toimii.
 – Mega-artistit kuten esimerkiksi  Janet Jackson ,  Beyonce  ja  Missy Elliot  käyttävät myös marginaalivartaloisia tanssijoita. On siis olemassa ihan todisteita, että me pysymme perässä, Vuorenmaa nauraa.
 Evaleena Vuorenmaan Instagram-videoita katsomalla näkee, etteivät epäilijät pääse narauttamaan tätä naista osaamisen puutteesta. Aina voi kuitenkin olla korostetun huolestunut 110-kiloisen fyysisestä kunnosta.
 Sitä Vuorenmaa kutsuu huolitrollaukseksi, ja siihen hänellä on olemassa simppeli vastaus.
 – Vedän joka viikko vähintään 30 opetustuntia. Tervetuloa tanssisalille tekemään perässä!

"Kiva, mutta meillä on vain koon 38 vaatteita" – Isolta tanssijalta menevät keikat sivu suun, sanoo 40 kiloa lihonut Evaleena Vuorenmaa