Summary: Virtuaalitodellisuus vie syvemmälle taideteokseen. Katso videolta, kuinka rajun reaktion painajainen herättää.

Tästä on kyse Kajaanin taidemuseossa voi kokea painajaisia virtuaalitodellisuudessa. Peli pohjautuu nykytaideteokseen ihmisten kokemista painajaisista. Virtuaalitodellisuus vaikuttaa vahvasti tunteisiin, koska se huijaa aisteja. Kokemus kolmiulotteisessa maailmassa tuntuu hyvin todelliselta. Sama painajainen voi herättää ihmisissä monenlaisia tunteita. Virtuaalitodellisuuspelin ikäraja on 15 vuotta, koska pelissä on myös ahdistavia kohtauksia.
 Olen korkealla, lumisen vuoren päällä. Kauempana edessäni on hissi, jonka vaijeri vaikertaa uhkaavasti tuulessa. Katson alaspäin. Seison hauraalla sillalla. Sen lautojen välistä näkyy hurja pudotus alas.
 Minulla ei pitänyt olla korkean paikan kammoa. Nyt huojun paikallani, koska en uskalla liikkua. Hissi tipahtaa, silta romahtaa, ja niin romahdan minäkin. Melkein takamukselleni.
 Tällainen oli Ylen toimittajan kokemus virtuaalitodellisuuspelistä Kajaanin taidemuseolla. Yllä kuvatut tunteet ja reaktiot voi todistaa omin silmin tämän jutun videosta.
 Peli pohjautuu kuvataiteilija  Suvi Solkion  yhteisölliseen teokseen  Painajaisista paksu peite . Teoksen taustalla on vanha kansanuskomus, jonka mukaan painajainen on elävä olento, joka yön turvin hiipii viattoman nukkujan päälle ja tukahduttaa hänet kuoliaaksi.
 Solkion teoksessa vanhaan punaiseen täkkiin on kirjottu hopealangalla ihmisten kokemia painajaisia. Virtuaalitodellisuudessa taideteos muuttuu eläväksi kokemukseksi.
 – Painajaiset kiehtovat ihmisiä. Ne ovat kuin siirtymä pois todellisuudesta. Uniin ei voi itse vaikuttaa, eikä painajaisista pääse pois, mutta pelin voi keskeyttää, jos se ahdistaa liikaa, Kajaanin taidemuseon intendentti  Sanna Ojanne  kertoo.
 Jokainen ihminen kokee virtuaalimaailman omalla tavallaan.  Mimmi Nietula / Yle
 Virtuaalitodellisuuspeliin valikoitui viisi painajaista, jotka herättävät ihmisissä erilaisia tunnetiloja. Jyrkänteen reunalla huojumisen lisäksi pelaaja voi tuntea kauhua upotessaan merenalaiseen kuiluun tai kokea aavemaisen evakkojoukon kohtaamisen.
 – Virtuaalitodellisuus huijaa aisteja todella hyvin. Kun laitat lasit päähäsi, tunnet olevasi pelin sisällä. Se vaikuttaa vahvasti tunteisiin, ja siksi peliin uppoutuu niin helposti, Anssi Höykinpuro sanoo.
 – Kolmiulotteisessa maailmassa kokemus on hyvin todellinen. Se voi aiheuttaa myös hyvin voimakkaita fyysisiä tuntemuksia. Ihmiset ovat horjuneet täällä, eli peli on tuntunut lihaksissa asti, Sanna Ojanne jatkaa.
 Onko kyseessä peli vai taideteos?
 Virtuaalitodellisuus on vallannut  viihde- ja elokuvamaailman , mutta VR-tekniikkaa hyödynnetään yhä useammin myös nykytaiteessa. Virtuaaliteoksiin voi tutustua Suomessa esimerkiksi Kiasman  verkkotaiteen kokoelmassa . Tulevaisuuden taidemuseossa kaikki teokset voivat olla nähtävillä missä päin maailmaa tahansa, koska  museokierroksen voi tehdä virtuaalisesti .
 Kajaanissa ei olla vielä niin pitkällä. Unimaailmaan sukeltava VR-peli on taidemuseon ensikosketus virtuaalitodellisuuteen. Myös pelikehittäjille nykytaideteoksen käyttäminen pelin lähteenä oli aivan uutta.
 – Pelin tekeminen oli enemmän kokemus kuin tekninen suoritus. Oli mielenkiintoista käyttää lähdeteosta pohjana, meillä oli paljon enemmän vapauksia kuin yleensä eikä kaikkea tarvinnut keksiä alusta asti, Kajaanin ammattikorkeakoulun pelikehitystiimin ohjelmoija  Anssi Höykinpuro  sanoo.
 Taideteos pelin lähteenä oli pelikehittäjille aivan uutta. Edessä istuva Niko Kuivalainen on toiminut pelin päägraafikkoja ja Anssi Höykinpuro sekä Niko Kinnunen ohjelmoijina. Mimmi Nietula / Yle
 Samalla tavalla kuin taiteessa, myös virtuaalitulevaisuuspelissä jokainen kokemus on omanlaisensa. Oikeaa tai väärää tulkintaa ei ole.
 – Ihminen lähestyy asioita omasta kokemusmaailmastaan käsin. Joku painajainen voi kauhistuttaa yhtä, mutta toisesta se ei tunnu miltään. Pelissä näkyy myös se, miten painajaisen kykenee vastaanottamaan, Ojanne sanoo.
 VR-pelissä taide ja teknologia yhdistyvät, mutta onko se enemmän peli kuin taideteos? Ojanteen mukaan vastaus riippuu siitä, kuka sen määrittelee, ja miten asian haluaa nähdä.
 – Samalla tavalla voi kysyä, missä kulkee videotaiteen ja elokuvan raja. Koska peli on lähtenyt taideteoksesta, se voi kulkea siinä rajamailla. Kumpikin on kulttuuria ja molemmissa on käytetty luovuutta, Ojanne sanoo.
 Painajaisten kokemiselle ikäraja
 Kajaanin taidemuseon virtuaalitodellisuuspeli on suunnattu nuorille ja nuorille aikuisille. Vaikka museot ovat yleensä avoinna kaikille, VR-pelin painajaisten kokemiselle on asetettu 15 vuoden ikäraja.
 – Joskus museo saattaa asettaa ikärajoja turvatakseen oman selustansa. Se on kuitenkin hyvin harvinaista, intendentti Sanna Ojanne kertoo.
 Tällä kertaa ikäraja tuli pelin tekijöiden puolelta. Ohjelmoija Anssi Hyökinpuro perustelee, että myös kauhupeleille ja -elokuville on ikärajat.
 – Myös nuoret näkevät painajaisia, mutta pelin ahdistavuuden takia halusimme laittaa siihen ikärajan. Emme halua aiheuttaa kenellekään traumoja tai herättää sellaisia tunteita, joita he eivät ehkä osaa vielä käsitellä, Hyökinpuro sanoo.
 Kajaanin taidemuseo houkuttelee nuoria taiteen pariin teknologian kautta.  Mimmi Nietula / Yle
 VR-peliä pelaamalla museon kävijät voivat tutustua myös lähteenä toimineeseen nykytaideteokseen. Se voi houkutella museoon myös sellaisia kävijöitä, jotka eivät siellä muutoin kävisi.
 – Toivomme, että taide avautuu näin laajemmalle yleisölle, ja saisimme houkuteltua taidemuseoon myös uutta, nuorta yleisöä, Ojanne sanoo.
 Uskaltaisitko hypätä VR-painajaiseen? Millaisia ajatuksia virtuaalitodellisuuden rantautuminen taiteeseen herättää? Voit keskustella aiheesta jutun lopussa kello 22.00 saakka.
 Lue lisää:
 Kun ihmiset alkoivat treenata virtuaalisesti, ovet avautuivat kajaanilaiselle firmalle – nyt liikuntalaitteissa hikoillaan ympäri maailmaa
 "Kuin olisi vieressä ja osoittaisi sormella" – Kun auto hajoaa keskelle korpea, mekaanikko voi saada korjausohjeet silmille Australiasta
 Kolmiulotteiset mallit tehokäytössä sairaalan rakennusprojektissa – virtuaalitodellisuus auttaa pysymään budjetissa

VR-painajainen voi viedä jalat alta – virtuaalitodellisuus kuljettaa kokijan ihmisten pahoihin uniin


Summary: Sekakäyttäjä yhdistelee kansallispuvun osia muihin vaatteisiin.

Tästä on kyse Kansallispukujen sekakäyttäjät yhdistelevät rohkeasti puvun osia muuhun pukeutumiseen. Toiset yhdistelevät myös eri paikkakuntien pukujen osia toisiinsa, mitä pidetään etiketin vastaisena. Kansallispukuja myös muunnellaan eli tuunataan tai niistä tehdään kokonaan uusia tuotteita. Kansallispukuperinteen rentoutuminen näkyy etenkin sosiaalisessa mediassa. Katumuodissa kansanperinne ei Suomessa ole vielä lyönyt itseään läpi.
 Jyväskyläläinen  Mari Varonen  yhdistää sulavasti Kymenlaakson puvun punaisen liivin ja samanväriset  Minna Parikan  korkkarit.
 Toisena päivänä pörröiseen leoparditakkiin tuo sävähdyksen räikeänpunainen Lapväärtti-Tiukan puvun korvamyssy, joka on aseteltu auki lepääville hiuksille.
 Arkiset farkut muuttuvat lanteilta värikkäiksi Närpiön pukuun kuuluvalla kirjavalla taskulla.
 Hälyttäkää kansallispukupoliisi!
 Närpiön naisen puvun tasku tuo väriä arkifarkkuihin. Isto Janhunen / Yle
 Monen tiukkapipon mielestä tämä vaatepeli pitäisi puhaltaa poikki alkuunsa. Onhan kyseessä arvokas ja usein kallis juhlapuku, joka kelpaa vaikka Linnan juhliin.
 – Kyllä niitä juhlia sitten saa odotella. Arkihan on yhtä juhlaa, sanoo Jyväskylän ammattikorkeakoulussa työskentelevä 43-vuotias Mari Varonen.
 Perinne esiin sekakäytöllä ja tuunauksella
 Mari Varonen tunnetaan kansallispukuihin hurahtaneena naisena, jolla on kotonaan nykyään noin 200 kansallispukua.
 – Puolet puuttuu vielä. Kansallispukumalleja on Suomessa yli neljä sataa, Varonen nauraa.
 Pukumalleista löytyy tietoa esimerkiksi  Suomen kansallispukukeskuksen sivuilta.
 Parasta on se, että voi valita puvun kauneimman osan ja yhdistää sen muihin vaatteisiin vaikka ihan perusmaanantaina.  Mari Varonen
 Varonen on hankkinut kansallispukuja muun muassa nettikirppiksiltä, ja osa on tullut lahjoituksina. Hän säilyttää pukuja pääasiassa pienissä pahvilaatikoissa ja nostaa ne ennen käyttöä ulos tuulettumaan ja siliämään.
 Lapväärtti-Tiukan naisen puvun korvamyssy säväyttää. Riika Raitio / Yle
 Varonen puhuu kansallispukujen sekakäytön puolesta. Sekakäyttäjä yhdistää rohkeasti vaikkapa hameen, korun tai myssyn omaan arkipukeutumiseensa.
 Mutta säännöt ne on sekakäytölläkin. Niitä ei mielellään rikota. Yleensä osia eri paikkakuntien kansallispuvuista ei yhdistellä, mutta jotkut uhmaavat tätäkin ohjetta.
 Tämä on vapaa maa. Mutta jos yhdistelee eri osia mauttomasti, kyllä se minulle kertoo pukeutujan asenteesta.  Taina Kangas
 Mari Varonen aloitti oman sekakäyttönsä muutama vuosi sitten. Sosiaalinen media, varsinkin Instagram, on nostanut  #sekakäyttö -ilmiön pinnalle.
 – Parasta on se, että voi valita puvun kauneimman osan ja yhdistää sen muihin vaatteisiin vaikka ihan perusmaanantaina. Yleensä saa vain positiivista huomiota, Varonen iloitsee.
 Varosen salainen ajatus on, että jos opimme ensin käyttämään osia kansallispuvusta, myös kynnys koko juhlapuvun käyttöön madaltuu. Arkikäytön myötä puvut ja niihin liittyvä perinne myös pysyvät näkyvillä.
 Sekakäytön perussääntö on, että kansallispuvusta otetaan käyttöön vain yksi osa. Kuvassa Helsingin pitäjän (vas.) ja Härmän-Isonkyrön seudun naisen puvun hame.  Isto Janhunen / Yle
 Varosen mukaan harva nelikymppinen on edes koskenut kansallispukuun.
 – Ihmisillä on pelko kansallispukuun pukeutumisesta. Se on niin arvokas vaate, että kaiken pitää mennä oikein, ettei tule sanomista. Sekakäyttö alentaa kynnystä.
 Sekakäytön ohella kansallispukuja myös muokataan.  Tuunaa mun perinne  -pukeutumishaaste on levittänyt perinnepukeutumisen iloa värikkäästi sosiaalisessa mediassa. Siinä esimerkiksi kansallispuvun helmaa lyhennetään tai pukukankaita hyödynnetään kokonaan toiseen tuotteeseen. Joskus myös kansallispuvun näköisiä vaatteita tehdään muista kuin hyväksytyistä materiaaleista.
 Lappeen miehen puvun mallin mukaan tehty takki osana miehen arkipukeutumista.  Isto Janhunen / Yle
 Raati valvoo
 Kansallispukukulttuurin asiantuntijoina toimivat Suomen kansallispukukeskus ja  kansallispukuraati.  Keskus hoitaa suomenkielisten alueiden pukuihin ja pukukulttuuriin liittyviä asioita. Raati valvoo ja päättää pukutarkistuksista ja antaa tarvittaessa lausuntoja.
 Raadissa 11 muun kanssa istuu myös  Taina Kangas . Hän on Suomen ainoa suomenkielisten alueiden pukujen kansallispukukonsultti.
 – Niin, kansallispuku on juhlapuku. Se ja arkikäyttö eivät minun mielestäni oikeastaan kuulu yhteen, sanoo Kangas kansallispukuja ja niiden vaatekappaleita esittelevien lasivitriinien äärellä Suomen kansallispukukeskuksessa Jyväskylässä.
 Kangas ei kuitenkaan halua olla ilonpilaaja. Kansallispuvusta pitää voida nauttia.
 – Oletko koskaan ollut pukeutunut kansallispukuun? Olen usean kerran nähnyt, kuinka ihastuneita ihmiset ovat kun saavat päälleen aidon, käsityönä ommellun ja alkuperäisten esikuvien mukaisesti kaavoitetun ja itselleen oikean kokoisen kansallispuvun sekä päähineen oikein puettuna. Kuinka upea reaktio siitä tuleekaan, Kangas luonnehtii.
 Se, että kansallispuvut liitetään rohkeaan riisumiseen tai pin up -ajatteluun, herättää paheksuntaa.  Mari Varonen
 Arvokkuus piilee siinä, että kansallispukuun liittyy tietty etiketti.
 Puvun pitää olla istuva, puhdas ja silitetty. Kansallispuku on kokonaisuus, johon kuuluvat tietyt puvun osat, päähineet, kengät ja korut. Eri pukujen osia ei sovi käyttää ristiin. Pukuun kuulumattomat korut ja kellot jätetään pois. Aikuisten naisten päähineet puetaan siististi ylöskammattujen hiusten päälle.
 Miksi sekakäyttäjien pitää tätä arvokkuutta sitten ehdoin tahdoin rikkoa?
 – Kansallispuvun pitää elää tässä kulttuurissa. Emme saa nuorille pönöttämällä näitä perinteitä eteenpäin. Pitää kuunnella käyttäjiä, kansallispukuharrastaja Mari Varonen uskoo.
 Kansallispuvun sekakäyttäjä uhmaa ohjeita. Isto Janhunen / Yle
 Aina riittää kansallispukupoliiseja, jotka eivät hyväksy muutosta.
 – Pukupoliisien mielestä on vain yksi tapa käyttää kansallispukua, eikä siinä ole joustoa. Esimerkiksi  Facebookin Kansallispuku-ryhmästä  löytyy välillä näitä änkyröitä. Joskus he ovat vanhempia ihmisiä tapahtumien yleisössä, Varonen sanoo.
 Kansallispukukonsultti Taina Kangas ei halua ottaa pukupoliisin roolia.
 – Tämä on vapaa maa. Tottakai voi ihan iloisesti käyttää arjessakin niin, että on päällä se yksi puvun osa kerralla. Mutta silloin ei puhuta kansallispuvusta.
 – Mutta jos yhdistelee eri osia mauttomasti, kyllä se minulle kertoo pukeutujan asenteesta, Kangas summaa.
 Kankaan mielestä käyttämällä kansallispukua arvokkaasti pukeutuja osoittaa arvostavansa pukuammattilaisten ja -tutkijoiden tekemää työtä.
 Kansallispukukonsultti Taina Kangas istuu kansallispukuraadissa. Isto Janhunen / Yle
 Kansallispuku voisi vihdoin räjäyttää pankin
 Suomessa kansallispukujen kuosit eivät ole levinneet katukuvaan samalla tavalla kuin naapurimaissa.
 Kansallispukuihin pukeudutaan monissa maissa paljon rennommin ja rohkeammin kuin meillä. Esimerkiksi Virossa kansallispuvuista tuttuja elementtejä voi nähdä katumuodissa: sukkahousuissa, kumisaappaissa ja tennareissa. Norjassa kansallispuvut ovat näkyvä osa juhlaperinnettä.
 Kansallispukujen kankaita ja kuoseja on meilläkin käytetty esimerkiksi sukkiin, rullalautoihin, laukkuihin ja heijastimiin.
 – Minä kaipaan rohkeampia ideoita. Taiteilijat ja vaatesuunnittelijat voisivat uudella tavalla inspiroitua kansanomaisesta tekstiiliperinteestä ja tekniikoista. Lähdettäisiin kunnolla lentoon, kansallispukukonsultti Taina Kangas sanoo.
 Isto Janhunen / Yle
 Kangas muistelee muutaman vuoden takaista  Taitoliiton Folkista poppia  –suunnittelukilpailua, jossa etsittiin uudenlaisia kansanperinteestä kumpuavia käsityö- ja designtuotteita.
 – Räjäyttävintä taisi olla nahka-huopatakki, jossa oli ristikuvio.
 Taina Kangas myöntää, ettei arvokkaan perinteen kanssa leikittely ole helppoa. Esimerkiksi kansallispukukuosiset uimapuvut ja alusvaatteet ovat hänen mielestään "niillä rajoilla". Instagramissa niitäkin on tosin jo nähty.
 Kansallispukukalenteri paljastaa jälleen
 Kansallispukukalenteri 2020 lupaa kohahduttaa jälleen. Samppa Erkkilä
 Kansallispukuharrastaja Mari Varonen sai kokea, mihin perinneleikki voi johtaa.
 Hän oli tuottajana kalenterissa, joka  kohahdutti  (Ilta-Sanomat) kansallispukukansaa vuonna 2018. Kalenterin kuvissa naismallien, kuten burleskitaiteilijoiden, yllä nähtiin kansallispuvun osia ja paljasta pintaa.
 – Mainoksissahan näkee ihan samanlaisia kuvia. Mutta se, että kansallispuvut liitetään rohkeaan riisumiseen tai pin up -ajatteluun, herättää paheksuntaa.
 Varonen sai palautetta kalenterikuvista vierailtuaan hiljattain esimerkiksi  Ylen Aamu-tv:ssä . Eräs palaute kuului näin: "Surullista, että hienot puvut ja kunniallinen asia on häväisty lutkamaisuudella. Kyllä pitää olla julkisuudenkipeä, että uhraa näinkin hienon asian, että saa naamansa esiin. Tässä näkyy suomalaisen naisen alennustila."
 Uusi kalenteri on kuitenkin jo työn alla. Varonen kertoo olevansa tällä kertaa vain taustajoukoissa.
 Kuvaukset tehdään studion sijaan ulkona. Valokuvaaja  Samppa Erkkilän  ottamissa uusissa kuvissa esiintyvät myös miehet ja muunsukupuoliset. Yhdessä poseeraa myös Varonen itse.
 – Ajattelin pulahtaa järveen, hän suostuu paljastamaan.
 Maistiaisia kansallispukukalenterista 2020. Samppa Erkkilä

Kansallispukuharrastajat heittäytyivät tuhmiksi – sekakäyttäjät uhmaavat pukuperinnettä


Summary: Suomen suurimman tilitoimiston toimitusjohtaja pelkää pikavippifirmojen hyötyvän tulorekisterin vaikutuksista.

Tästä on kyse Vuoden vaihteesta moninkertaiseksi kasvanut raportointivelvollisuus on saattanut pienet tilitoimistot vaikeaan asemaan. Tilannetta on pahentanut järjestelmän toimimattomuus. Tulorekisteri pakottaa mikroyritykset digitaaliseen maailmaan. Kaikille tämä ei ole iloinen asia. Tutkijan  mukaan tulorekisteri on malliesimerkki työn siirrosta. Valtio ja vakuutusyhtiöt siirsivät työtään korvauksetta yrityksille. Kyse on samasta ilmiöstä kuin digitaalisissa matkalaskujärjestelmissä, pankkipalveluissa ja matkalippujen tilaamisessa. Työ siirretään yleensä työntekijän tai asiakkaan hoidettavaksi.
 Kaikkien suomalaisten palkka-, eläke- ja etuustiedot sisältävä Kansallinen tulorekisteri on saanut mikroyrittäjät ja pienet tilitoimistot raivon partaalle. Myös Suomen suurin tilitoimisto arvostelee sitä rajusti.
 Tulorekisterin näkyvin tavallista palkansaajaa koskeva muutos on, että palkkaennakon saaminen on olennaisesti vaikeutunut. Tämän taas pelätään satavan pikavippifirmojen laariin. Se ei varmastikaan ollut toista vuotta sitten lain hyväksyneen eduskunnan tarkoituksena.
 Järjestelmän arvostelijat kertovat löytäneensä virheitä paitsi tulorekisteriä koskevasta lainsäädännöstä myös sen tulkinnasta.
 Tulorekisterin tarkoitus on hyvä
 Tulorekisteri on kansallinen tietokanta, joka sisältää kaikkien suomalaisten palkka-, eläke- ja etuustiedot. Sillä on kaksi tarkoitusta. Toinen on harmaan talouden kitkeminen ja toinen on tietojen saannin helpottaminen ja nopeuttaminen.
 Tietoja tarvitsevat esimerkiksi verohallinto, Kela ja vakuutusyhtiöt, joiden toimintaa uusi järjestelmä on helpottanut, koska aikaisemmin niille kuulunut työ on siirretty mikroyrittäjien tekemäksi ilmaistyöksi.
 Tulorekisterin on tarkoitus toimia pääosin automaattisesti sitten, kun se saadaan toimimaan. Toistaiseksi ei ole toiminut itse järjestelmä, eikä usean tilitoimistoalalla työskentelevän haasteltavan mukaan myöskään verohallinnon sitä koskeva neuvontapalvelu.
 Valtion työ siirtyi yrittäjille
 Tulorekisteri on tyypillinen esimerkki työn siirrosta isoilta toimijoilta pienemmille. Se on vähentänyt valtion ja vakuutusyhtiöiden työtä. Niille siirto merkitsee säästöä.
 Mikroyrityksille ja pienille tilitoimistoille tulorekisteri tarkoittaa lisätyötä ja ylimääräistä stressiä. Yritysten ilmaistyöstä ei kukaan maksa. Näitä mikroyrityksiä on 95 prosenttia Suomen yrityksistä.
 Kyse on samasta ilmiöstä kuin digitaalisissa matkalaskujärjestelmissä, pankkipalveluissa ja matkalippujen tilaamisessa. Työtä siirretään yleensä työntekijän tai asiakkaan hoidettavaksi. Tulorekisterin tapauksessa esimerkiksi valtio ja vakuutusyhtiöt siirsivät työtään korvauksetta yrityksille.
 Tulorekisterin ideana on markkinoitu asioiden automatisointia.
 Verohallinnon tulorekisteriyksikön hankejohtaja Terhi Holmström puhuu tulorekisteristä tiedonjakokoneena. Sitä se on ollutkin järjestelmästä hyötyvien suurten toimijoiden näkökulmasta.
 Useissa tapauksissa myös automaatio vaatii paljon ohjelmointia ja asetusten määrittelyä, jotta se toimisi oikein.  Dosentti Pekka Leviäkangas, Oulun yliopisto
 Mikroyritysten kannalta automatisaatio on tarkoittanut työn sysäämistä pienille toimijoille samalla, kun ne käytännössä pakotetaan digitaaliseen maailmaan.
 Esimerkiksi digitaalisen kirjanpitojärjestelmän tilikartta pitää aina suunnitella. Automaattisesti se ei synny.
 Automaatio vaatii paljon ohjelmointia
 Oulun yliopiston tuotantotalouden dosentti Pekka Leviäkangas arvioi, että työn siirto voi onnistuessaan lisätä tuottavuutta ja laatua.
 Pahimmassa tapauksessa työn siirtäminen johtaa kuitenkin huonolaatuiseen tietoon ja vääriin päätöksiin.
 – Uusien velvollisuuksien takia pienet yritykset ja yrittäjät kokevat kuormittuvansa kohtuuttomasti, sanoo Leviäkangas.
 Esimerkiksi taloushallintojärjestelmät ja erilaiset tietokannat vaativat paljon räätälöintiä ja valmistelutyötä ennen kuin ne voidaan ottaa käyttöön ja toimintoja voidaan automatisoida.
 – Useissa tapauksissa myös automaatio vaatii paljon ohjelmointia ja asetusten määrittelyä, jotta se toimisi oikein, sanoo Leviäkangas.
 Hänen mukaansa työnsiirtoilmiö on eräs seuraus pitkälle edenneestä digitalisaatiosta ja korkeasta koulutustasosta. Suomalaisten hyvät digitaidot mahdollistavat työn siirtämisen.
 Yle kertoi ongelmista
 Yle uutisoi helmikuun alussa  tulorekisterin ongelmista.
 Jutussa kerrottiin, että tulorekisteri ja todellisuus eivät kohtaa. Oululaisen tilitoimistoyrittäjä Johanna Rahkalan mukaan tulorekisteri on todella vaikea asia pienille yrityksille, tilitoimistoille ja urheiluseuroille.
 Tässä yhteydessä haastateltu verohallinnon edustaja ei nähnyt tarvetta muuttaa järjestelmää.
 Rahkalan avauksen innoittamana alkoi löytyä lisää esimerkkejä siitä, miten paljon tulorekisteri on yritysten toimintaa vaikeuttanut.
 Tulorekisterin sisällöntuottajien palautepostia  "Kyllähän tällä taloushallinnon työmäärän lisäämisellä on syöty kaikki se hyöty mitä kiky-sopimuksella saatiin aikaan ja vähän enemmänkin." "Ihan pakko oli tulla tilitoimistoalan kiireisimpänä vuodenaikana luomaan yle-tunnukset, että pääsee mukaan kommentoimaan tätä järjettömyyttä ja toivomaan, että edes jotain parannuksia saataisiin aikaan." "Nyt tekisi mieli mennä lakkoon, vaikka olen itsekin yrittäjä." "Entisenä ohjelmoijana en voi ymmärtää, että kukaan on päästänyt käsistään jotain näin laadutonta."
 Suurin osa palautteen antajista edusti mikroyrityksiä, mutta joukossa oli myös Suomen suurin tilitoimisto Accountor, jolla on pelkästään Suomessa 800 työntekijää. Yrityksen Suomen maajohtaja Petri Karjalainen kertoi, että tulorekisteri on saanut heidän työntekijöitään purskahtamaan itkuun toimimattoman järjestelmän ja ison työkuorman edessä.
 Siellä tämä verohallinnon tulorekisteriyksikön hankejohtaja Terhi Holmströmin tiedonjakokoneeksi nimeämä järjestelmä koetaan enemmänkin työn siirtämisen välineeksi. Tulorekisteri on siirtänyt sinne lujasti aikaisemmin järjestelmästä hyötyvien suurten toimijoiden tekemää työtä.
 Verohallinnon tulorekisteriyksikön hankejohtaja Terhi Holmström ei näe tulorekisterilain tulkinnassa virheitä. Elise Tykkyläinen / Yle
 Näiden verohallinnon hallinnoiman Kansallisen tulorekisterin tiedontuottajien näkemykset järjestelmän toimivuudesta ovat edelleen kaukana rekisterinpitäjän näkemyksistä.
 Suomen suurin tilitoimisto arvostelee
 Accountorin toimitusjohtajan Niklas Sonkinin mielestä tulorekisteri ei ole ongelma isoille yrityksille sen jälkeen, kun se saadaan toimimaan. Siinä ei ole vielä maaliskuun loppupuolella onnistuttu.
 Ennakoihin liittyvä byrokratia kuitenkin Sonkinin mukaan kuormittaa mikroyrityksiä kestämättömällä tavalla, eikä hyödytä ketään.
 – Vuosikymmeniä voimassa olleisiin käytäntöihin halutaan äkkiä iso muutos. Kustannuksia tulee enemmän kuin hyötyjä, jos verottaja pitää kiinni näin tiukasta tulkinnasta, Sonkin sanoo.
 Faktalaatikko yritysten koosta: Yritykset voidaan EU.n komission ja Tilastokeskuksen määritelmän mukaan henkilöstömääränsä perusteella jakaa neljään ryhmään. 1. Suuryritys 250- 2. Keskisuuri yritys < 250 3. Pieni yritys < 50 4. Mikroyritys < 10
 Hän toivoisi että asioista päättäneet virkamiehet tutustuisivat rauhassa tulorekisterin toimintaan käytännössä, jotta ymmärtäisivät sen kuormittavuuden.
 – Kansantalouden kannalta olisi järkevämpi joustaa kuin olla täysin mustavalkoinen, Sonkin sanoo.
 Rankkaa kritiikkiä orjatyöstä
 Yritysten talous- ja veroasioita yli 50 vuotta hoitanut hämeenlinnalainen Lassi Mäkinen on omistanut eläkepäivänsä pienyritysten talousammattilaisten kouluttamiseen. Tätä työtä hän tekee ilman palkkaa.
 Satoja yrittäjiä tulorekisterin käyttöön kouluttanut taloushallinnon veteraani pitää vuodenvaihteessa voimaan astunutta uudistusta järkyttävänä asiana pienyrittäjille, jotka joutuvat nyt tekemään ilmaista lisätyötä. Mäkinen itse puhuu pakotetusta orjatyöstä.
 – Verohallinto, sosiaalivakuutustahot sekä eläkevakuutus- ja sosiaalivakuutusyhtiöt hyötyvät siitä ja saavat tiedot helpommin ja nopeammin sähköisessä muodossa, sanoo Mäkinen.
 Kun aikaisemmin palkoista annettiin tarkat tiedot kerran vuodessa yhteissummina, nyt jokaisesta yksittäisestä palkanmaksusta annetaan yhtä tarkat tiedot viiden kalenteripäivän sisällä maksusta.
 – Tämä on lisännyt ilmoitusten määrän monikymmenkertaiseksi ja tietojen määrän monisatakertaiseksi, Mäkinen sanoo.
 Hänen mielestään pienyritysten tulisi saada ilmoittaa tiedot kerran kuukaudessa, koska muuten tulorekisteri-ilmoitukset kuormittavat niitä kohtuuttomasti.
 Kustannuksia tulee enemmän kuin hyötyjä, jos verottaja pitää kiinni näin tiukasta tulkinnasta.
toimitusjohtaja, Niklas Sonkin, Accountor
 Kukaan ei myöskään maksa työnantajille säännön aiheuttamaa lisätyötä ja -kustannuksia.
 – Jos tällaiset lisärasitukset olisi säädetty oikeille verovelvollisille eli työntekijöille, nämä olisivat lähteneet jo kaduille osoittamaan mieltään, sanoo Mäkinen.
 Sekaannuksia rekisterin käytössä
 Pienyrittäjiä kouluttavan talousosaajan mukaan tulorekisterin käyttöönotossa on mennyt sekaisin palkkaennakkoa koskeva ennakonpidätysvelvollisuus ja palkkaennakon ilmoittamisvelvollisuus.
 Tilitoimistoyrittäjä Johanna Rahkalan mukaan tulorekisteri ja todellisuus eivät kohtaa. Timo Nykyri/ Yle
 Palkkaennakko on Mäkisen mukaan luonteeltaan lyhytaikainen laina. Työnantaja antaa pikavipin, kun työntekijä tarvitse esimerkiksi 50 euroa. Se vähennetään seuraavasta palkasta.
 Verohallinto tulkitsee tulorekisterilakia niin, että jokaisesta palkkaennakosta pitää antaa erikseen palkkatietoilmoitus ja vetoaa ennakkoperintää koskevaan lainsäädäntöön.
 Mäkisen mukaan tulkinta on virheellinen.
 – Lain mukaan sitä ei tarvitse ilmoittaa viiden päivän sisällä maksuhetkestä, mutta tätä verohallinto vaatii, Mäkinen sanoo.
 Hänen mukaansa missään ei sanota, etteikö palkkaennakosta voitaisi jatkossakin pidättää vero siihen kohdistuvan palkan ennakonpidätyksen yhteydessä kerran kuukaudessa.
 – Tulorekisterilaki ei ole muuttanut tätä asiaa millään tavalla, sanoo Mäkinen.
 Verohallinnolla on erilainen käsitys
 Verohallinto ei kuitenkaan ole ollut halukas luopumaan tulkinnastaan.
 Verohallinnon tulorekisteriyksikön hankejohtaja Terhi Holmströmin mukaan aikaisemminkin on pitänyt toimittaa palkkaennakosta toimittaa ennakonpidätys.
 – Ja se pitää tulorekisteriin myös viiden päivän kuluessa siitä maksupäivästä toimittaa. Ei tässä ainakaan omasta mielestä ole mitään tulkintavirhettä, sanoo Holmström.
 Vaasalaisen Pohjanmaan laskenta -tilitoimiston toimitusjohtaja Heikki Hurtig kertoo ihmettelevänsä tätä verohallinnon väitettä, ettei sillä olisi mitään uutta palkkaennakkotulkintaa.
 – Asiakasyritysten verotarkastuksissa ei kertaakaan ole esitetty, että hyväksi koettu palkkaennakoiden verojen maksaminen varsinaisen palkanmaksun yhteydessä olisi säädösten vastaista, sanoo Hurtig.
 Mäkisen mielestä uuteen tulorekisterilakiin kirjattu kaikista palkoista ja palkkioista ilmoittamisvelvollisuus viiden kalenteripäivän sisällä on täysin kohtuuton mikroyrityksille.
 Viiden päivän säännön perusteluna virtaviivaisuus
 Verohallinto ei halua antaa periksi, vaikka osaa tiedoista tarvitaan vain kerran vuodessa. Sen mielestä on parempi, että viiden päivän sääntö koskee jokaista suoritusta.
 Myös matkalaskujen tuloilmoitus pitää tehdä viidessä päivässä. Aikaisempi käytäntö kerran vuodessa ilmoitettavista matkalaskuista olisi riittänyt tiedon tarvitsijoille, mutta nyt ratkaisuun päädyttiin virtaviivaisuuden vuoksi.
 – Erilaisia sääntöjä on vaikea muistaa. On helpompi myös maksajille, että kaikki ilmoitetaan viiden päivän kuluessa maksusta, tulorekisteriyksikön hankejohtaja Terhi Holmström perustelee.
 Jos tällaiset lisärasitukset olisi säädetty oikeille verovelvollisille eli työntekijöille, nämä olisivat lähteneet jo kaduille osoittamaan mieltään.   ekonomi Lassi Mäkinen, Talousteema
 Tätä on yrittäjien vaikea ymmärtää. Matkalaskujen nopean ilmoittamisen vaatimuksen poistaminen onkin Lassi Mäkisen parannuslistalla.
 Lisäksi itse tulorekisterilaissa on Mäkisen mukaan virhe maksupäivän määrittelyssä. Laissa maksupäiväksi on määritelty päivä, jolloin palkka on työntekijän käytettävissä.
 – Pankkiliikenteen sujumistahan työnantaja ei voi tietää. Maksupäivän pitäisi olla se, jolloin raha lähtee työnantajan tililtä. Tämä on selkeä lainsäädäntövirhe, sanoo Mäkinen.
 Accountorin toimitusjohtaja Niklas Sonkin arvostelee tulorekisterin toteutustapaa voimakkaasti. Jussi Ratilainen
 Mäkisen mukaan vuodenvaihteessa voimaan tulleeseen tulorekisterilakiin kirjattu viiden päivän ilmoittamisaika pitäisi muuttaa. Se ei onnistu ilman lain avaamista.
 Pikavippipeikko kurkistaa rekisterin takaa
 Peikkona on myös pikavippifirmojen mahdollinen tulo paikkaamaan palkkaennakoita. Kuun lopussa tasattavat ennakot ovat Accountorin Niklas Sonkinin mukaan paljon yleisempi ilmiö kuin valtionhallinnossa on ymmärretty.
 – Todennäköisesti tarve pikavipeille kasvaa, koska monet perheet ovat riippuvaisia pitkin kuukautta maksettavista palkkaennakoista, sanoo Sonkin.
 Tulorekisterin tuoma uusi käytäntö ilmoittaa palkkaennakoista joka kerta erikseen, on saanut monet yritykset lopettamaan niiden maksun. Aikaisemmin ennakkojen ennakkoperintä on hoidettu varsinaisen palkanmaksun yhteydessä. Se ei verohallinnon mukaan enää ole mahdollista.
 – Tietysti on helppo sanoa, että hoitakaa taloutenne paremmin yrittäjät ja perheet, mutta se on aika arrogantti lähestyminen ja pidän sitä tarpeettomana tässä tilanteessa, Sonkin sanoo.
 Verohallinnon kanta järjestelmään on ollut järkkymätön. Vasta hallituksen kaatumisen jälkeen maaliskuun puolessa välissä on valtionhallinnosta alkanut kantautua ensimmäisiä signaaleja siitä, että kaikki ei ehkä kuitenkaan ole mennyt hankkeessa ihan putkeen.
 Noin kaksi ja puoli kuukautta järjestelmän käyttöönoton jälkeen  on alettu myöntää tulorekisterin aiheuttavan ongelmia  mikroyrityksille. ( Valtiovarainministeriön hankepäällikkö Arto Leinosen kolumni)
 Lue lisää:
 Mikä ihmeen tulorekisteri? Yritysten pitää ottaa uusi järjestelmä käyttöön jo vuodenvaihteessa – vain osa on siihen valmis
 Tulorekisteri aloittaa vuodenvaihteessa – näin se vaikuttaa palkkojen ja etuisuuksien saajiin
 Automatisaatioon tähtäävä uudistus vaikeuttaa yrittäjien ja urheiluseurojen elämää – "Todellisuus ei taivu tulorekisteriin"

Pienet yritykset ovat pinteessä tulorekisterin kanssa – ennen tiedon tuotti valtio, nyt työ teetetään ilmaiseksi mikroyrittäjillä


Summary: Pahimmillaan vuotanut vesi täytti osan kellareista niin piripintaan, että vettä tihkui ensimmäisen kerroksen lattian läpi.

Helsingin seudun ympäristöpalvelut (HSY)

Helsingin Kalliossa aamupäivällä sattuneen vesivahingon jäljiltä on vieläkin useista taloista sähköt poikki ja rakennusten kuivatus on kesken.
 Yhteensä vahinkoja kärsi 15 rakennusta. Helsingin pelastuslaitoksen mukaan torjuntatoimet jatkuvat seitsemässä kiinteistössä. Muiden osalta torjuntatyöt ovat ohi ja omistajat vastaavat jatkosta niiden osalta.
 Pelastuslaitoksen mukaan pahimmillaan kellareissa oli vettä kellaritilojen kattoon saakka ja ne olivat aivan täynnä vettä. Osin vesi oli jopa tihkunut ensimmäisen kerroksen lattian läpi.
 Kellareihin kertyneen veden ja pumppausten perusteella pelastuslaitos arvioi vuotaneen veden määrän olleen jopa useita tuhansia kuutioita.
 Lisäksi vesi on saattanut kaivertaa maahan onkaloita, mikä voi aiheuttaa lisävahinkoa ja yllättävää vaaraa. Pelastuslaitos selvittää vaurioiden laajuutta yhdessä Helsingin katualueista vastaavan Staran kanssa.
 Pelastuslaitos on edelleen paikalla pumppaamassa vettä.
 – Tilanne jatkuu, mutta osa kiinteistöistä on saatu jo kuivaksi. Muutamassa paikassa on edelleen hyvin paljon vettä, joten pumppaaminen jatkuu, päivystävä palomestari  Joonatan Suosalo  kertoi STT:lle iltapäivällä.
 Useista kiinteistöistä sähköt jouduttiin katkaisemaan veden noustua uhkaamaan kellareissa olevia sähköpääkeskuksia. Nyt osaan taloista on jo saatu sähköt, mutta osassa sähköpääkeskukset pitää vielä kuivata, ennen kuin sähköt voidaan kytkeä taas päälle.
 Käyttövesi on jo saatu palautettua kaikkiin vahinkoalueen rakennuksiin.
 Vahinkoja kärsi 15 rakennusta ja Helsinginkadun katualue. Vesivahingosta ei aiheutunut henkilövahinkoja, eikä alueella ole esimerkiksi sortumavaaraa.
 Vahinko johtuu käyttöveden runkolinjan vauriosta Helsingin Kalliossa Harjutorin, Helsinginkadun ja Pengerkadun alueella. Pelastuslaitos sai hälytyksen aamupäivällä kymmenen jälkeen osoitteeseen Harjutori 10.
 Osa alueesta on edelleen eristetty pelastustoimien takia. Muun muassa Harjutorin puistoalue on eristetty jalankulkijoilta. Liikennehäiriön ja vahinkojen torjuntatöiden kestosta ei vielä osata antaa tarkkaa tietoa.
 Poliisi ohjaa tapahtumapaikalla liikennettä. Helsingin poliisi kertoo Twitterissä, että autoilla ei toistaiseksi pysty ajamaan Harjutorin kohdalla.
 Torjuntatöissä on ollut yhteensä 17 yksikköä pelastuslaitokselta ja kaupungin sopimuspalokunnista. Illansuussa paikalla oli enää seitsemän yksikköä.
 Paikalla on ollut myös Helsingin seudun ympäristöpalveluiden (HSY) ja energiayhtiö Helenin työntekijöitä, sillä kiinteistöissä on korttelimuuntajia ja sähköjakokeskuksia.
 Lisäksi pysäköityjä ajoneuvoja on jouduttu siirtämään etäämmälle lisävahinkojen estämiseksi.

Laaja vesivahinko Kalliossa Helsingissä – vahinkoja kärsi 15 rakennusta, osa kellareista oli piripintaan täynnä


Summary: Kuolonuhrien lopullinen määrä selviää vasta tulvaveden laskeuduttua.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Idai-syklonin uhrimäärä on noussut lähes 700 henkeen.
 Afrikan itärannikolle reilu viikko sitten iskenyt hirmumyrsky surmasi Mosambikissa 417 ihmistä, maan ympäristöministeri  Celso Correia  vahvisti lauantaina pidetyssä lehdistötilaisuudessa. YK:n siirtolaisjärjestö IMO:n mukaan naapurimaa Zimbabwessa kuoli 259.
 Satoja ihmisiä on edelleen kateissa. Syklonia seuranneet rankat vesisateet ovat saaneet joet tulvimaan ja vedenpinnan nousemaan katastrofialueella. Tämä vaikeuttaa kadonneiden etsintää.
 – Meidän täytyy odottaa, että tulvavedet laskevat. Vasta sitten saamme selville, kuinka paljon kuolonuhreja kaikkineen on, arvioi koordinaattori  Sebastian Rhodes  YK:n humanitaaristen asioiden toimistosta.
 Katastrofialueella pelätään tartuntatautien leviämistä. Punaisen ristin mukaan satamakaupunki Beirasta on jo raportoitu joitain koleratapauksia, ja tulva-alueille loukkuun jääneiden keskuudessa malariatartunnat ovat alkaneet kasvaa.
 – Meiltä alkaa aika loppua. Nyt on käsillä kriittiset hetket, arvioi Unicefin johtaja  Henrietta Fore  uutistoimisto AFP:lle.
 Hänen mukaansa kaikista tärkeintä olisi varmistaa, että tulva-alueilla riittää puhdasta juomavettä. Myös hygieniaa tulisi parantaa.
 – Nyt alueella on seisovaa vettä, joka ei virtaa. Ruumiit mätänevät, ei ole kunnon hygieniaa tai jätehuoltoa, Fore kuvailee.
 Lue lisää:
 Mosambikin tulva-alueille saatiin viimein lisää apua
 Amina oli päiviä veden saartamana Mosambikissa, kunnes kalastaja vei perheen turvaan – Pelastaja: “Emme ole vieläkään tajunneet katastrofin laajuutta”
 Kartta näyttää, mistä Mosambikin tulvakatastrofissa on kyse – Ylen toimittaja Beirasta: Vesi on laskussa, mutta toivo hiipuu

Idai-syklonin uhriluku noussut lähes 700:aan


Summary: Krimin valtauksen jälkeen Euroopan pohjoiset alueet ovat tulleet uudelleen sotilaalliselle kartalle.

Venäjä valtasi Krimin niemimaan vuonna 2014 ja Suomessakin reagoitiin lainsäädännön muutoksella. Jos maahan saapuu tunnuksettomia joukkoja, niitä kohtaan voidaan reagoida välittömästi.
 Nato muutti strategiaansa syyskuussa 2014. Silloin käynnistyi merkittävä valmiuden parantaminen.
 – Se ehkä kuvaa yleiseurooppalaista linjaa. Havahduttiin ehkä siihen, ettei olla valmiita nopeisiin toimiin ja päätöksentekoprosesseihin. Näin tässä on Itämeren ympärillä tapahtunut, puolustusvoimien komentaja Jarmo Lindberg sanoi lauantaina TV1:n Ykkösaamussa.
 Ruotsi muun muassa muutti linjaustaan, jossa heidän päätehtävänsä olivat kansainvälisistä operaatioista. Ruotsissa palattiin kotimaan puolustuksen painottamiseen ja valmiuden parantamiseen.
 Sekä Venäjä että Nato ovat lisänneet sotilaallista aktiivisuuttaan Itämerellä. Venäjä on uudelleenorganisoinut läntisen sekä arktisen sotilaspiirinsä ja tuonut alueelle uutta kalustoa ja joukkoja.
 Myös Natojoukkoja on lisätty Baltiaan. Yhdysvallat on Lindbergin mukaan panostanut miljardeja Eurooppaan tuotujen joukkojen harjoituksiin ja infrastruktuuriin.
 – Kaikki tekemisen taso ja sotilaallinen aktiviteetti on viimeiset viisi vuotta kasvanut, puolustusvoimien komentaja arvioi.
 Suomella kohtalainen pelote
 Neuvostoliiton romahdettua 1990-luvun alussa Suomi ei lopettanut suureen reserviin perustuvaa puolustustaan. Jarmo Lindbergin mukaan tämä säilyy jatkossakin, vaikka eri puolustushaaroille on hankittu uutta suorituskykyä.
 Maavoimien liikkuvuutta ja tulikykyä lisäävät panssarit, uudet telatykit ja raketinheittimet. Merivoimille on hankittu uusia miinantorjunta-aluksia ja strateginen hanke tähtää korvettien hankkimiseen.
 Maavoimissa on koko ajan valmiuskomppanioita, jotka pystyvät lähtemään liikkeelle nopeasti. Lindbergin mukaan näitä ollaan kasvattamassa pataljoonan kokoisiksi.
 Ilmavoimien Hornetien asejärjestelmiä on uudistettu ja koneet ovat toimintakykyisiä 20-luvun puoliväliin.
 Jarmo Lindberg Yle
 Ilmavoimille uusi hävittäjä skenaarion perusteella
 Hornetien korvaajiksi tulevien ilmavoimien uusien hävittäjien hankinta on parhaillaan käynnissä. Ensimmäisiin tarjouksiin on annettu vastaukset tammikuussa.
 Puolustusvoimien komentaja Jarmo Lindberg oli itse lentäjänä mukana ottamassa Horneteja käyttöön. Silloin siirryttiin 60-luvun tekniikasta 90-luvulle.
 Nyt käytävässä HX-hankkeessa hyppäys on pienempi. Hornet on kuin yksittäistaistelija tai osa osastoa. Tulevat koneet ovat Lindbergin mukaan osa laajempaa verkkoa.
 Uusien lentokoneiden hintahaarukka on seitsemästä kymmeneen miljardia euroa.
 – Tässähän ei ole pyydetty tarjoajilta, että antakaa meille hävittäjä hävittäjän tilalle. On kuvattu skenaario ja sanottu, että meillä on tällainen ongelma ja te valmistatte tämänkaltaisia laitteita. Kertokaa, miten ratkaisette tämän ongelman, Jarmo Lindberg kertoo hävittäjähankinnan toteutusta.
 Näin arvioidaan kokonaissuorituskyky, joka sisältää eri asevaihtoehdot. Eri valmistajilla kombinaatiot ovat erilaisia ja nyt katsotaan, mitä sieltä tulee.
 Ilmavoimien Hornet rullaa Eielsonin tukikohdassa Yhdysvaltain merijalkaväen F/A-18C -koneiden välistä
kohti Red Flag -tehtävää. Joni Malkamäki / Ilmavoimat
 Kiinnostus arktisia alueita kohtaan kasvaa
 Pohjois-Eurooppa kiinnostaa uudelleen Naton jäsenmaista muun muassa Britanniaa ja Ranskaa, jotka ovat uusimassa tai uusineet arktisia strategioitaan.
 Parhaillaan suomalaisia joukkoja on mukana isossa sotaharjoituksessa Ruotsissa. Lindbergin mukaan yhteistyö Ruotsin kanssa on kehittynyt edullisella tavalla. Sotilaille ei ole asetettu rajoitteita tämän yhteistyön lisäämiselle.
 – Viime vuosina kuten nytkin suomalaisjoukot ovat harjoituksessa puolustamassa Ruotsia sen omien joukkojen kanssa.
 Yhteistoimintaa Naton kanssa on tehty jo vuodesta 1994 alkaen rauhankumppanuussopimuksen mukaisesti. Viime marraskuussa tasavallan presidentti Sauli Niinistö maanpuolustuskurssin avajaispuheessaan arvioi, ettei laadullisesti uusien avausten tarvetta tuskin on.
 Jarmo Lindberg on ylipäällikön kanssa samaa mieltä, eikä näe tarvetta kasvattaa harjoitusmääriä nykyisestä.
 Naiset tervetulleita vapaaehtoiseen palvelukseen
 Tällä hetkellä yleinen asevelvollisuus koskee miehiä ja naiset voivat hakeutua vapaaehtoisina varusmiespalvelukseen.
 Nuorten puolustustahdossa on  viimeisten mittausten mukaan tapahtunut notkahdus . Jarmo Lindbergin mukaan yksilötasolla kuitenkin maanpuolustustahto on kuitenkin edelleen korkea.
 Puolustusvoimat on uusimassa koulutusjärjestelmäänsä, jonka Lindberg uskoo vaikuttavan nuorten asenteisiin.
 – Jos ulotetaan sellaisenaan maanpuolustusvelvoite naisiin ja kutsunnat miehiin ja naisiin yhtälaisesti, niin sitten meiltä loppuu kapasiteetti, puolustusvoimien komentaja sanoo.
 Nykyinen varuskuntaverkosto on rakennettu Lindbergin mukaan hyvin tarkasti nykyiselle koulutusvolyymille. Naiset ovat erittäin tervetulleita vapaaehtoiseen asepalvelukseen, ja tänä vuonna halukkaiden määrä on toiseksi korkein kautta aikojen.
 – Jos määrät räjähtävät, niin silloin meidän infrastruktuurimme ei syö sitä sisäänsä, Jarmo Lindberg määrittelee.
 Hänen kautensa puolustusvoimien komentajana päättyy heinäkuun lopussa,  eikä hän ole hakenut jatkokautta . Lindbergin mukaan hänellä on puolen vuoden karenssi. Jatkosuunnitelmat ovat sen jälkeen avoinna.

Puolustusvoimain komentaja Lindberg: Sotilaallinen aktiivisuus lisääntyy Itämerellä koko ajan


Summary: Jos et ole vielä törmännyt alkuviineihin, pian niistä voi tulla suosikkisi tai inhokkisi. Lue itsesi kartalle viinitrendistä.

Miksi ei ikinä puhuta suureen ääneen, jos tavallinen, perinteisesti tuotettu viini on tylsä tai maistuu teolliselta, ravintoloitsija  Nicolas Thieulon  ihmettelee .
 – Vaan kun alkuviinissä on jokin pielessä, moitteet yhdistetään aina juuri sen valmistustapaan! Thieulon pohtii etelähelsinkiläisessä bistrossaan, Baskeri & Bassossa.
 Ravintoloitsijan mielestä niin sanotut alkuviinit ovat Suomessa edelleen lapsipuolen asemassa, vaikka niillä voisi olla potentiaalia jopa craft beer -oluiden kaltaiseen suosioon.
 Tässä jutussa kerrotaan, mitä alkuviini tarkoittaa, minkälainen tulevaisuus tällä juomatrendillä voi olla, ja miksi alkuviinien herättämät tunteet ovat leimahtaneet ilmiriidoiksi.
 Alkuviinit ovat vastaveto tutuille massatuotetuille viineille. Ne ovat keränneet muutamien vuosien ajan kiinnostusta sekä ympäristötietoisten kuluttajien että uteliaiden viiniharrastajien keskuudessa, maailmalla ja Suomessa.
 Mitä minulla oikein on viinilasissani?
 Hapettunut. Tallimainen. Olkimainen. Samea.
 Maku- ja näköaistimukset alkuviinistä vaihtelevat, mutta yhtä kaikki ne kielivät "natural wineksikin" kutsuttujen juomien valmistustavasta.
 Alkuviiniä tehdessä luomurypäleiden mehun käymisprosessia ei kiihdytetä esimerkiksi teollisella hiivalla tai lisätyllä sokerilla. Rypäleen kuoren hiiva saa riittää. Rikkiä käytetään mahdollisimman vähän edes viinin säilömiseen, eikä viiniä suodateta pullotusvaiheessa.
 Vastaveto massatuotantoisille viineille alkoi Ranskasta ja on jatkunut muissa pitkään viiniä viljelleissä maissa. Pikkutarkkaa määritelmää tai sertifiointia ei alkuviinille ole saatu aikaiseksi.
 – Suomen Alkossa päädyimme nimittämään natural wineja alkuviineiksi, koska ensimmäinen käännös, "luonnonviini", kuulosti liikaa vain luomulta, kuvailee  Taina Vilkuna . Hän on yksi harvoista suomalaisista, joka on suorittanut syvällisestä viinin tuntemuksesta todistavan Master of Wine -tutkinnon.
 Toiset kypsyttävät viiniä käsintehdyissä saviruukuissa, jotka he hautaavat viileään maahan. Toiset altistavat käymistilassa olevan viinin auringonvalolle viemällä sen suurissa lasisäiliöissä ulos. "Alku" sopii alkukantaisuutta tavoittelevalle suuntaukselle.
 Laatikollinen saman tuottajan pulloja kantaa yhteistä tuotenimeä. Mutta jokaisen pullon viini voi maultaan poiketa viereisestä: yksi on tavoitellun raikas ja toinen ei. Tähän vaihteluun eivät perinteisten viinien kuluttajat ole tottuneet.
 Nicolas Thieulon ravintolassaan. Sasha Silvala / Yle
 Nicolas Thieulonin mielestä alkuviini erottuu selkeimmin muista viineistä "rypälellisyydellään". Alkoholi tulee alkuviinin jälkimaussa vähemmän esiin ja maussa on enemmän vivahteita kuin teollisissa viineissä, ravintoloitsija luonnehtii.
 Käsintehdystä muodikasta
 Alkuviinien historia Suomessa on miltei yhtä lyhyt kuin muuallakin. 2000-luvun lopulla alkuviinejä alkoi pilkahdella listoilla länsimaisten suurkaupunkien muodikkaissa ruokaloissa: Brooklyn, Itä-Lontoo, Kööpenhamina.
 Artisaanijuomista ja luonnonmukaisista lähiruoista oli tulossa sivistynyttä ja coolia. Osa reissaavista suomalaisista tutustui viinien uusiin virtauksiin.
 Ranskassa alkuviinien valmistaminen oli saanut merkittävän alkusysäyksen jo 1980-luvun alussa, kun kemiallisesti tehostettuun ja tasapäistävään tuotantoon kyllästyneet viinintuntijat aloittivat valmistuksen omien oppiensa mukaan. Toiminta kuitenkin pysyi pitkään pienen piirin lajina.
 Viininkorjuuta Ranskassa. Florian Wieser / EPA
 Suomessa alkuviinien maahantuojat eivät ensin saaneet edes kutsuja ravintoloihin maistattamaan tuotteitaan sisäänostajille. Kasvu ilmiöksi edellytti sommelierien ja pienten ravintoloiden omistajien innostumista.
 Baskeri & Basso avautui syksyllä 2015 ja esitteli asiakkailleen satojen alkuviinien valikoiman. Ravintoloitsija Nicolas Thieulon oli halunnut ottaa riskin hurahdettuaan "vin natureleihin" nizzalaisen viinikauppiaan  Olivier Labarden  opissa.
 Nyt Helsingin useat alkuviinejä tarjoavat ravintolat ja viinibaarit elävät samassa rytmissä maailman metropolien kanssa, mutta sisempänä Suomea villitys on monelle vieras.
 Taina Vilkuna Nella Nuora / Yle
 – Tilanne on ihan sama muissakin maissa! Alkon tuoteviestintäpäällikkö Taina Vilkuna huudahtaa.
 Intoilu alkuviineistä keskittyy muutamiin kaupunkeihin, hän jatkaa, ja ilmiö on huomattavasti todellista kokoaan näkyvämpi. Edulliset perusviinit muodostavat valtaosan kulutuksesta.
 Niin, alkuviinejä tosiaan saa Alkosta, vaikka valikoimaan otetut tuotteet ovatkin mauiltaan turvallisesta päästä - eivätkä siis maistu "hamsterihäkille". Myyjät kuitenkin pyrkivät huolehtimaan, ettei liian persoonallista viiniä eksy ostoskoriin täysin vahingossa.
 – Alkuviinit otetaan puheeksi kaikkien kanssa, jos vain mahdollista. Eli, kun myyjä huomaa asiakkaan tarttuneen juuri alkuviiniin, myyjä avaa ystävällisen keskustelun kiinnostavasta tuotteesta, asiakasta valistaakseen, Vilkuna kertoo
 Olipa ostoksilla sitten perehtynyt hifistelijä tai varmojen valintojen viininystävä, häneltä voi löytyä kiperiäkin näkemyksiä alkuviineistä.
 "Epämääräinen huijaus" vai tehotuotannon vastavoima?
 Vähiten viinin ystävä kaipaa epäonnistunutta juomaa, josta ei maista sen vuosikertaa, ei rypälelajia eikä viinialuetta, jossa se on tehty.
 Aikakauslehti Spectator Lifen viinikolumnisti  moittii  alkuviinejä varsin hienostunein sanankääntein. Alkuviinien kannattajia on nimittäin pilkattu kultiksi ja koko innostusta moitittu "vähäpätöisten viinintuottajien haaveiluksi", joka rahastaa viallisilla tuotteilla.
 Eräs maailman vaikutusvaltaisimmista viinikriitikoista,  Robert Parker , on nimittänyt alkuviinejä "epämääräiseksi huijaukseksi".
 Kun ennakoitava tasalaatuisuus ja sertifiointi puuttuvat, kriitikoiden mielestä on hullua, että kuluttajat ja ravintolat joutuvat luottamaan ainoastaan valmistajien sanaan tuotteiden alkuviiniydestä.
 Teknologiavastaiseksi moitittujen alkuviinin tuottajien on sanottu vähättelevän tieteen saavutuksia, jotka ovat kuitenkin mahdollistaneet kansainvälisen menestyksen muun muassa ranskalaiselle viinituotannolle.
 Alkuviinin kannattajat vastaavat arvostelijoilleen samoin teesein, joista koko luonnonmukainen suuntaus sai alkunsa. Viininviljely ei vastaa nykyään etiketeistä tuttua idyllistä näkymää: viinitarhoissa käytetään runsaasti tuholaismyrkkyjä ja lannoitteita, ja viinin valmistusvaiheessa käytetään huomattava määrä erilaisia lisäaineita.
 Nicolas Thieulon on samaa mieltä alkuviinin kriitikoiden kanssa siitä, että liian usein melko aloittelevat tekijät myyvät tuotteita, jotka ovat varsin epämääräisessä kunnossa.
 – Mutta on järjetöntä vastustaa alkuviinejä tai perinteisiä viinejä, sillä huonosti tehty viini on huonoa riippumatta siitä, kumpaa lajia se edustaa. Tekotavalla ei ole arvoa, jos viini ei ole kunnossa.
 Ylen haastattelemat kotimaiset toimijat eivät halunneet nimetä ketään tunnettuja alkuviinien vastustajia Suomesta.
 Jonkinlaisesta kytevästä vastarinnasta kuulemma kertoo kuitenkin se, että netissä julkaistut kriittiset puheenvuorot saavat viinitoimijoiden some-ympyröissä välillä varsin runsaasti jakajia.
 Matkalla luomuruoan ja pienpanimo-oluiden rinnalle
 Nykyihmistä kiinnostaa terveys, ja ilmastonmuutos vaikuttaa ajatteluun: halutaan olla vastuullisia. Kaikki, mikä saa meidät tuntemaan, että teemme vähemmän pahaa ympäristölle, kerää suosiota. Niin myös alkuviinit.
 Ei siis ihme, että suuretkin viinintuottajat haluavat trendistä osansa ja ovat tuoneet valikoimiinsa vähintään alkuviinihtäviä juomia.
 Unsplash
 Alkuperäisiä alkuviineilijöitä, eli pienten viljelyalojen ja pienten tuotantomäärien tekijöitä, kismittää, että isot tuottajat tulevat hyödyntämään alkuviinien saamaa nostetta. Heidän mielestään suuremmissa tuotantomäärissä laatu kärsii, koska isot viljelykset käyttävät myrkkyjä ja isoissa viinitehtaissa käymisprosessiin puututaan kemikaalein.
 Mutta voisiko ympäristötietoisuus kuitenkin vakiinnuttaa alkuviinit nykyistä suuremmaksi osaksi myös suomalaisten juomatottumuksia? Onhan luomuruoastakin tullut merkittävä lokero ravinnossamme, vaikkei se ei olekaan syössyt ei-luomua vallasta.
 Ainakaan Taina Vilkuna, Master of Wine, ei ennusta pikaista kuolemaa alkuviineille. Ja ravintoloitsija Nicolas Thieulon menee vielä pidemmälle.
 Hän muistuttaa, että suomalaisilla on jo voimakkaasti erilaisia mielipiteitä oluesta. Ei siksi, että moni olisi asiantuntija vaan siksi, että olemme olutkansaa. Samanlaista kirjoa hän toivoo suhtautumisessa viiniin.
 – Jengille on itsestäänselvää, että oluiden maailmassa on olemassa paljon mielenkiintoisempia oluita kuin karhut ja koffit. Esimerkiksi pienpanimoilla. Mutta viinimaailmassa jumittaa edelleen ajatus siitä, että klassiset tuotteet ovat parempia. Odottakaa vain, kun tämä käsitys murtuu.
 Juttua varten on lisäksi haastateltu 22.-23.3. järjestettävän Helsinki Natural Wine 2019 -tapahtuman järjestäjää, viinialan sekatyömiestä Samuli Pasasta, viinituottaja Sebastien Riffault'ta sekä viinitukkuri ja ravintolayrittäjä Henri Bäckmania.
 Jutun kommentointimahdollisuus on avoinna klo 22.00 saakka. Tervetuloa mukaan.
 Lue myös:
 Natural-viinien sanastoa (Viinilehti)
 Alkuviini valmistetaan ikiaikaisin keinoin (Alko)
 Luonnonviini yllättää ammattilaisenkin (Yle Kuningaskuluttaja)
 Has wine gone bad? (The Guardian)
 France Tries to Define Natural Wine (Wine Spectator)
 Analyysi: Kaipaatko nollaprosenttiseen juhlajuomaasi potkua vai riittääkö makuelämys?
 Tutkijat: Outo ruoka lisää tasa-arvoa

Samea väri ja maku kuin hamsterihäkin oljissa – Miksi alkuviinit vetoavat herkkusuihin?


Summary: Britannian parlamentin on määrä äänestää erosopimuksesta ensi viikolla.

Sadattuhannet ihmiset kokoontuivat lauantaina Lontoon keskustaan vaatimaan uutta kansanäänestystä Britannian EU-erosta. Järjestäjien mukaan paikalla oli jopa miljoona ihmistä. Kulkueen reitti meni Hyde Park -puistosta kohti parlamenttitaloa.
 Mukana marssilla oli myös Lontoon pormestari  Sadiq Khan , joka tviittasi tunnelmakuvia marssilta.
 Mielenosoittajat kantoivat muun muassa Euroopan unionin lippuja ja kylttejä, joissa ylistettiin Britannian ja Manner-Euroopan pitkäaikaisia välejä.
 Paikalle oli saapunut mielenosoittajia ympäri maata. Yksi heistä oli bristolilainen  Gareth Rae .
 – Minulla olisi erilainen näkemys, jos brexit olisi hyvin hoidettu prosessi ja hallitus tekisi järkeviä päätöksiä. Mutta se on täydellinen kaaos, Rae voivotteli Reutersille.
 63-vuotias  Edmund Sides  käveli mielenosoitukseen kolme viikkoa Walesista. Matkan varrella hän puhui perheille, jotka ovat jakaantuneet brexit-kantojensa vuoksi, ja kehotti näitä sopimaan.
 – Tässä maassa ei hierota sopua tarpeeksi, hän sanoi AP:lle.
 Britannia sai lyhyen aikalisän
 Britannian oli alun perin määrä erota EU:sta tämän kuun lopulla. Maan parlamentti ei ole kuitenkaan hyväksynyt pääministeri  Theresa Mayn  neuvottelemaa erosopimusta.
 Neil Hall / EPA
 EU päätti torstaina myöntää Britannian erolle lyhyen lykkäyksen, jonka pituus riippuu maan parlamentista. Jos parlamentti jälleen kerran hylkää erosopimuksen, lisäaika loppuu 12. huhtikuuta. Jos sopimus taas hyväksytään, EU-ero toteutuu 22. toukokuuta.
 Mayn on määrä tuoda erosopimus ensi viikolla parlamentille äänestettäväksi. Täysin varmaa äänestyksen järjestäminen ei kuitenkaan ole.
 May kirjoitti perjantaina parlamentaarikoille, että erosopimus tuodaan uuteen äänestykseen, jos vaikuttaa siltä, että sopimukselle on tarpeeksi kannatusta.
 Neil Hall / EPA
 – Mikäli vaikuttaa siltä, että tukea ei ole tarpeeksi tai mikäli parlamentti jälleen hylkää sopimuksen, voimme pyytää uutta pidennystä ennen huhtikuun 12. päivää. Tämä kuitenkin tarkoittaa europarlamenttivaalien järjestämistä, May sanoi uutistoimisto AP mukaan.

Lontoossa suurmielenosoitus brexitiä vastaan – sadat tuhannet vaativat uutta kansanäänestystä


Summary: Tiedonlähetys johtui virheestä, joka on korjattu ja rajoittui yhden puhelinmallin tiettyyn erään, valmistaja kertoo.

Nokia 7 Plus -puhelimet eivät ole lähettäneet Kiinaan yksilöitävää tietoa, eikä lähetettyjä tietoja ole koskaan käsitelty, kertoo puhelinten valmistaja HMD Global.
 Yhtiö kertoo, että toiminnan aiheutti ohjelmisto, joka on tarkoitettu Kiinassa myytäviin puhelimiin. Maakohtaisten asetusten taustalla on Kiinan kyberturvallisuuslaki, jonka mukaan Kiinasta peräisin olevat käyttäjätiedot on säilytettävä Kiinassa.
 Erääseen Nokia 7 Plus -mallin toimituserään kuului puhelimia, joissa oli virheellisesti mukana Kiinassa myytäviin puhelimiin kuuluvaa ohjelmistoa. Tämän vuoksi puhelimet yrittivät lähettää tietoja palvelimelle Kiinassa.
 Muualta maailmasta kerätyt käyttäjätiedot yhtiö säilyttää Singaporessa. HMD Global kertoo käyttävänsä tietoja laitteen takuutietojen seuraamiseen ja käyttäjän suostumuksella käyttökokemuksen parantamiseen.
 Ongelmat koskevat vain yhtä mallia
 HMD Globalin mukaan muut Nokian puhelimet eivät ole lähettäneet tietoja väärille palvelimille, vaikka asiaa on julkisuudessa epäilty. Tämä johtuu yhtiön mukaan siitä, että virheellistä ohjelmistoa ei ole muissa Nokia-puhelimissa.
 Perjantaina norjalainen NRK esimerkiksi kertoi, että toinenkin HMD Globalin valmistama puhelinmalli olisi välittänyt tietoja kiinalaiselle palvelimelle.
 HMD Global kertoo, että Kiinan ulkopuolella käytettävissä puhelimissa ohjelmistovirhe on päivitetty helmikuussa 2019. Oikean maan ohjelmisto on sen mukaan asennettu jo lähes kaikkiin puhelimiin, joissa virheellinen aktivointikoodi oli havaittu.
 Yritys kehottaa käyttäjiä tarkistamaan puhelimen päivitykset, mikäli he haluavat varmistua vian korjautumisesta. Yhtiö tarjoaa tähän  yksityiskohtaiset ohjeet verkkosivuillaan.
 Lue lisää:
 NRK:n paljastukset jatkuvat – Nokia 2 ja 7 Plus -mallien lisäksi myös kahdessa muussa mallissa on sovellus, joka välittää tietoja Kiinaan
 NRK: Nokia-puhelinmalli lähetti säännöllisesti tietoja kiinalaiselle palvelimelle – tietosuojavaltuutettu selvittää asiaa

HMD Global vastaa tietoturvakohuun: Nokia-puhelimista lähetettyjä tietoja ei ole käsitelty


Summary: Tarkka personoitu vaalimainonta alkaa olla arkea Suomessakin. Brexit-kampanjan kokemukset ovat herättäneet huolta äänestäjien manipuloinnista.

Vaalikamppailu kaartuu loppusuoralle, kun eduskuntavaaleihin on kolmisen viikkoa aikaa.
 Kokoomuksen kansanedustajaehdokas  Janne Heikkinen  kampanjoi yhtä tiukasti sosiaalisessa mediassa kuin Oulun vaalipiirin toreilla.
 Heikkinen kertoo käyttävänsä vaalikampanjassaan hyväkseen Facebookin ja Instagramin tarjoamaa mikrotargetointia.
 – Sehän on ihan nykypäivää. Pyrin puhuttelemaan yksityisautoilijoita omilla asioillaan, pyöräilijöitä omilla asioillaan sekä metsästäjiä tai kalastajia tietyillä linjauksilla. Pyrin panostamaan siihen, mikä todennäköisesti kiinnostaa kohdeyleisöä, Heikkinen kertoo.
 Mikrotargetointi Mikrotargetoinnin  avulla voidaan luoda juuri sinulle (henkilökohtaisesti) räätälöity viesti. Kaiken somessa ja netissä kerätyn tiedon perusteella meidät voidaan profiloida ja meille voidaan markkinoida poliittisia teemoja, jotka kiinnostavat juuri meitä.
 Janne Heikkinen on itsekin innokas kalastaja, joten hän on kohdentanut somemainontaansa ympäristöasioista ja kalastuksesta kiinnostuneille Facebookin käyttäjille oman vaalipiirin alueella.
 Heille Heikkisen keskeinen viesti on ollut vaelluskalojen suojeleminen. Perintöveron lakkauttamista ajavaa viestiä taas on lähtenyt esimerkiksi yrittäjille.
 Janne Heikkinen tapaa äänestäjiä Oulun Rotuaarilla. Kalamiehen toiset verkot ovat vesillä somessa. Paulus Markkula / Yle
 Heikkinen sanoo, että viestit pohjautuvat omiin arvopohdintoihin. On tärkeää miettiä ensin, millä asialla itse haluaa olla.
 – Kaikki perustuu viime kädessä olettamuksiin ja jonkin tason arvo- ja asenneanlyyseihin, mistä nämä ihmiset saattaisivat olla kiinnostuneita, ja mistä he voisivat olla minun kanssani samaa mieltä, Heikkinen kertoo.
 Näin mikrotargetointi toimii sosiaalisen median vaalikampanjassa:
 Ehdokas koostaa keskeiset vaaliteemansa, joita hän haluaa edistää.
 Kymmenistä, jopa sadoista teemoista työstetään potentiaalisille äänestäjille selkeitä viestejä.
 Koostetaan kohderyhmiä, joita eri teemojen ja viestien arvioidaan puhuttelevan.
 Sosiaalisen median palvelut (Facebook, Instagram, Twitter, YouTube) keräävät käyttäjistä dataa, jossa heitä voidaan jaotella iän, sukupuolen, kielen, asuinpaikan, ammatin, koulutuksen ja työnantajan mukaan. Lisäksi seurataan käyttäjien kiinnostuksen kohteita ja mieltymyksiä, kuten tykkäyksiä tai sivuvierailuja.
 Valitulle ryhmälle kohdennetaan personoitua vaalimainontaa sosiaalisen median työkalulla.
 Yle Uutisgrafiikka
 Yleisagenda ei vedä, oma kanta esiin
 Digimarkkinoinnin konsultti  Mikko Laakso  on rakentanut kevään vaaleissa parinkymmenelle kokoomusehdokkaalle somekampanjoita, joissa käytetty hyväksi mikrotargetointia.
 Laakso istuu itsekin kokoomuksen edustajana Espoon kaupunginvaltuustossa.
 Laakson mukaan mikrotargetointi auttaa kohdistamaan mainokset täsmällisemmin ehdokkaan teemoista kiinnostuneille somekäyttäjille.
 Laakso sanoo, että yleisteema ei toimi sosiaalisessa mediassa äänestäjien houkuttelemisessa. Kaiken lupaaminen kaikille on tehotonta kampanjointia.
 Hän onkin kehottanut ehdokkaita miettimään useita aiheita, joilla vaalimainontaa voidaan kohdentaa potentiaalisille äänestäjille.
 – Ehdokas ei voi olla liian harmaa ja pitää olla konkreettista mieltä asioista. Liian usein ehdokkaat tekevät kampanjaa liian abstraktina ja mielikuvatasolla. Ollaan vaikka sujuvamman arjen asialla, mutta se ei oikein tarkoita mitään. Pitää uskaltaa ottaa kantaa niin, että joku voi myös olla mielipiteistä eri mieltä, Laakso sanoo.
 Jos ehdokas esimerkiksi kannattaa Suomen Nato-jäsenyyttä, hänen kannattaa tuoda se selkeästi esille sosiaalisessa mediassa potentiaalisille kannattajille.
 Mikko Laakso kertoo, että sosiaalisen median ja digitaalisen markkinoinnin työkaluilla pystyy hakemaan hyvinkin tarkkoja kohderyhmiä.  Mikko Koski/Yle
 Tärkein neuvo on kuitenkin aloittaa somekampanja ajoissa, olla pitkäjänteinen. Laakso kehottaa käynnistämään sosiaalisen median vaalikampanjan vuodesta puoleen vuotta ennen vaalipäivää.
 Muutama kuukausi ennen vaaleja heräävä ehdokas on jo auttamattomasti myöhässä.
 – Somemarkkinointi on pitkän matkan juoksua ei sprinttamista. Tunnettavuus pitää luoda pitkällä aikavälillä. Se maksaa vähän kuin korkoa korolle, Laakso toteaa.
 Manipuloidaanko äänestäjiä?
 Vaalimainosten tarkalla kohdentamisella on huono maine.
 On väitetty, että juuri mikrotargetointi sosiaalisessa mediassa vaikutti  Donald Trumpin  valintaan Yhdysvaltojen presidentiksi ja Britannian brexit-kansanäänestyksen lopputulokseen. Molempien kampanjoiden aikana epävarmoille äänestäjille suunnattiin vääristeleviä vaalimainoksia.
 Tämä on synnyttänyt myös Suomessa keskustelua ja huolta poliittisen mainonnan kohdentamisen vaaroista. Täytyy kuitenkin muistaa, että Suomessa amerikkalaistyylinen negatiivinen kampanjointi ei ole ollut toistaiseksi tapana.
 Janne Heikkinen ja Mikko Laakso vakuuttavat, ettei mikrotargetoinnissa ole mitään salamyhkäistä.  Personoitua mainontaa  on käytetty jo pitkään esimerkiksi suomalaistenkin suosimissa verkkokaupoissa.
 Eihän koiranruokaa kannata mainostaa kissanomistajille, heille kannattaa kohdistaa mainoksia kissojen murkinoista.
 Janne Heikkinen Paulus Markkula / Yle
 Laakso vertaa somemainontaa perinteiseen vaalimainontaan. Helsingin Sanomien kannessa olevaa mainosta ei pysty kohdentamaan kovin tarkasti.
 Kokoomuksen mainoksen näkevät myös vasemmistolaiset, joihin sillä on tuskin toivottua vaikutusta.
 – Sosiaalisen median ja digitaalisen markkinoinnin työkaluilla pystyy hakemaan hyvinkin tarkkoja kohderyhmiä. Kalastajille ja moottoripyöräilijöille pystyy tekemään heitä puhuttelevan kärjen. Tämä ei onnistu bussipysäkkimainoksessa tai valtakunnallisen lehden kannessa, Laakso sanoo.
 Laakso ottaa esimerkiksi presidentti Sauli Niinistöstä Facebookissa kiinnostuneet. Hän valitsee mainoksensa kohderyhmäksi Niinistön tykkääjät, ja mainos näkyy heillä.
 Todennäköisesti samat ihmiset saattavat olla myös kokoomuksesta kiinnostuneita.
 Tehokkaampaa kampanjointia
 Kampanjan mikrotargetointi säästää myös vaaliehdokkaan vaalibudjettia, kun rahaa ei räiskitä ympäriinsä suurella sihdillä.
 – Mikrotargetoinnissa oleellisin asia on se, että se on paljon edullisempaa, koska voit rajata ne oikeat tahot kohderyhmäksi, jolloin ehdokkaan mainosbudjetti ei mene hukkaan, Laakso sanoo.
 Laakson mukaan Facebookissa pystyy nykyisten tukijoiden pohjalta kohdistamaan mainontaa myös mahdollisimman samankaltaisille henkilöille, vaikka he eivät vielä tykkää ehdokkaan sivuista.
 Mikrotargetointi on tarkkaa puuhaa, koska väärin kohdennettu mainos herättää saajassa ihmetystä, jopa ärtymystä ja vaikuttaa päinvastoin kuin on toivottu.
 Laakso kertoo, että erityisesti nuorten äänestäjien houkuttelu on somessa vaikeaa, koska he käyttävät usein mainostenesto-ohjelmia. Nuorten suosimassa Instagramissa ei tosin pysty käyttämään näitä adblockereita.
 – Facebook on vähän niin kuin eläkeläisome, nuorempi väki on Instagramissa ja muissa palveluissa. Sitten on tietysti Googlen palvelut, on järkevää näkyä hakutuloksissa, kun joku hakee ehdokasta tai ehdokkaan puoluetta, Laakso sanoo.
 Janne Heikkisen seuraajissa on paljon iäkkäitä naisia.  Tämä voi olla hyväkin asia, koska vanhempi ikäpolvi äänestää nuorempia vilkkaammin. Mikko Koski/Yle
 Miten varmistaa tykkääjien ääni?
 Mikko Laakso näyttää asiakkaansa Janne Heikkisen Facebookin kampanjasivujen seuraaja- ja tykkäystietojen profiilia.
 Niistä käy ilmi, että yli puolet 28-vuotiaan Heikkisen lähes 13 000 seuraajista on naisia, ja joukossa on paljon iäkkäämpiä naisia. Tämä ei välttämättä ole huono juttu, koska vanhempi ikäpolvi äänestää nuorempia enemmän.
 Ehdokkaan tykkäys ei vielä tarkoita annettua ääntä. Miten seuraajat ja tykkääjät sitten saadaan äänestämään Heikkistä varsinaisena vaalipäivänä?
 Mikko Laakso vertaa äänestäjien houkuttelemista katiskalla kalastukseen. Fiksu ehdokas on kerryttänyt tukijamassaa pitkällä aikavälillä.
 Vaalien ennakkoäänestys alkaa 3. huhtikuuta, joten ehdokkaan on nyt aika tyhjentää “somekatiskansa” ja varmistaa seuraajien ääni.
 Tämä tapahtuu lähettämällä seuraajille ja tykkääjille kohdennettuja kampanjaviestejä juuri heitä kiinnostavista asioista. Näin vahvistetaan suhdetta, joka toivottavasti näkyy vaaliuurnilla
 – Kaikki ehdokkaat mainostavat nyt itseään Facebookissa, joten viestit hukkuvat väkisinkin tulvaan. On paljon helpompi kohdistaa viesti yleisölle, joka on jo valmiiksi kiinnostunutta, Laakso kertoo.
 Ei siis kannata ihmetellä, jos omassa somefeedissä alkaa lähiaikoina näkyä entistä tiiviimmin ehdokkaiden kampanjamainoksia ja viestejä.
 Mikko Koski/Yle
 Lue lisää:
 Heikki Valkama: Matille valtiolliset hautajaiset! Saippuaa! Takinkääntö! Some täyttyy vaalien alla huomion hakemisesta, mutta todellinen somevalta on muualla
 Törmäsitkö vaalivaikuttamiseen netissä tai somessa? Ota kuvakaappaus ja lähetä meille
 Puolueet räätälöivät vaalimainontaa valituille ryhmille – Tutkija patistaa kertomaan, miksi mainos näkyy verkossa tai somessa juuri sinulle

Näin pelätty somekampanjoiden kohdentaminen toimii – "Tämä ei onnistu bussipysäkkimainoksessa tai valtakunnallisen lehden kannessa"


Summary: Protestoijilla ei ole enää asiaa Champs-Élysées'lle.

Presidentti  Emmanuel Macronia  vastustavat mielenosoittajat lähtivät lauantaina jälleen liikkeelle Pariisissa.
 Viime viikonlopun tapahtumien jälkeen niin sanotuilta keltaliiveiltä on kielletty pääsy Pariisin pääkadulle Champs-Élysées'lle. He  tuhosivat viime lauantaina luksusmyymälöitä  ja heittelivät poliiseja kivillä kadulla Riemukaaren ympäristössä.
 Keltaliivien uusi reitti lähti Pariisin eteläpuolelta Denfert Rochereaun aukiolta. Määränpäänä oli Barbes, joka sijaitsee Sacre Coeur -kirkon lähellä.
 Valtava poliisimäärä piti mellakat iltaan mennessä viimeviikkoisia pienempinä, mutta pieniä kahakoita nähtiin Pariisin lisäksi muun muassa Bordeaux'ssa, Nantesissa ja Montpellierissa.
 Macronia vastustavat keltaliivit ovat järjestäneet mielenosoituksiaan joka viikonloppu jo joulukuusta lähtien. Mielenosoitukset alkoivat viime vuonna polttoaineen hinnankorotuksista.
 Lue lisää:
 Keltaliiveistä tuli Ranskan kahtiajaon ja katuprotestin symboli. Pariisiin voi silti matkustaa. – Ylen toimittaja Annastiina Heikkilä vastasi kysymyksiin

Keltaliivit joutuivat uudelle reitille Pariisissa


Summary: Pommit räjäytettiin kahden ministeriön edessä. Yksi ministeri kuoli.

Somalian Mogadishussa lauantaiaamuna tapahtuneessa pommi-iskussa kuoli useita mukaan lukien yksi maan apulaisministereistä. Lisää uhreja tuli, kun maan turvallisuusjoukot ottivat asein yhteen terroristien kanssa. Kaikkiaan kuolonuhreja oli 15, kertoo Reuters.
 Äärijärjestö al-Shabaabin aseistetut miehet räjäyttivät kaksi pommia pääkaupungissa kahden ministeriön edessä, minkä jälkeen he rynnivät sisälle rakennuksiin.
 Iskussa kuollut apulaisministeri on työ- ja sosiaaliministeriön  Saqar Ibrahim Abdalla . Iskussa loukkaantui ainakin 11 ihmistä. Somalian poliisin mukaan al-Shabaab on ilmoittanut olevansa teon takana.

Ainakin 15 kuollut Mogadishussa pommi-iskussa ja ammuskelussa


Summary: Esimerkiksi Facebookin harrastajapiireissä käy jo nyt melkoinen kuhina illan revontulia odotellessa.

Auringon koronan keskiviikkoinen purkaus saattaa näkyä nyt illalla ainakin jonkinmoisena revontulinäytöksenä Suomen taivaalla, sopivasti  maailman ilmatieteen päivänä .
 Pohjoisessa revontulia näkyy usein, mutta nyt niihin on mahdollisuuksia aivan Etelä-Suomea myöten. Laskelmien mukaan hienoin hetki taivaalla olisi näillä näkymin illalla kahdeksan ja puolen yön välillä.
 Ilmatieteen laitoksen  mukaan revontulien mahdollisuus on koholla. Yhdysvaltain  sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio NOAA  taas kertoo keskitason geomagneettisen myrskyn mahdollisuudesta.
 Pilvisyyden kannalta sää näyttää melkein ihanteelliselta, sillä lännestä tuleva matalan rintama tulee pilvineen Suomen ylle vasta puolen yön aikoihin.
 Harmia voi aiheuttaa myös se, että kuu on tänään melkein täysi, noin 90 prosenttia kokonaisesta. Sen valo ja kevään myötä vaalentunut taivas voivat haitata revontulien näkemistä tai kuvaamista.
 Toisaalta nyt voi olla mahdollisuus saada samaan kuvaan melkein täysi kuu ja revontulia.
 Viikon kupletti on kylmiä öitä ja hidastuvaa kevättä
 Jos nyt kannattaa tuijotella iltataivaalle revontulten toivossa, niin kevään eteneminen hidastuu tulevalla viikolla kylmien öiden takia.
 – Kyllä se viikon kupletti on kylmiä öitä. Jopa etelässä voi olla öisin kymmenenkin astetta pakkasta, kertoo Ylen meteorologi  Toni Hellinen .
 Käytännössä tämä tarkoittaa kevään etenemisen hidastumista. Päivisin sentään on aurinkoista ja lämpötila nousee plussalle, mutta pohjoistuuli tekee säästä kolean ja lämpötila jää päivisin melkein koko maassa nollan tuntumaan.
 Kuluvan viikonlopun säähän vaikuttaa ensi yönä Pohjois-Suomen yli itään liikkuva matalan rintama. Se voi tuoda lumikuuroja Pohjois-Pohjanmaalta Kainuuseen ja Etelä-Lappiin yltävälle alueelle. Aivan pohjoisessa on poutaa, samoin etelässä.
 Lisäksi huominen sunnuntai on hyvin tuulinen.
 Nappasitko kuvan revontulista? Lähetä se meille. Ylen kuvajoukkoistuksen pelisäännöt löytyvät  täältä.

Massapurkaus voi tuoda revontuli-illan Suomen taivaalle – lähetä kuva


Summary: Myös rahtilaiva lähetti hätäkutsun samoilla vesillä.

Merihätään joutuneelta risteilyalukselta evakuoidaan 1 373 henkilöä Norjan rannikolla,  kertoo norjalaislehti VG.  Matkustajia laivalla on 915. Illan aikana vajaat 140 ihmistä on saatu evakuoitua helikoptereilla Viking Sky -alukselta Hustadin kylään.
 – Evakuointi jatkuu läpi yön, kertoo tiedottaja  Borghild Eldøen  meripelastuskeskuksesta.
 Myös toinekin alus on lähettänyt hätäkutsun samoilla vesillä. Kaksi helikopteria on mennyt Hagland Captain -rahtilaivan luokse evakuoimaan sen 9-henkistä miehistöä.
 Suurin osa Viking Sky -aluksen matkustajista on brittejä ja yhdysvaltalaisia. Yksi evakuoiduista kertoo, että laiva alkoi täristä lounasaikaan.
 – Ikkunoita meni rikki ja vettä tuli sisään. Se oli silkkaa kaaosta. Ja matka helikopterissa – sen haluaisin unohtaa. Se ei ollut hauskaa, yhdysvaltalainen  John Curry  sanoo Norjan yleisradiolle NRK:lle.
 Risteilyalukseen tuli pahassa myrskyssä moottorivika iltapäivällä kello 15 Suomen aikaa. Paikalle lähetettiin useita helikoptereita ja pelastusaluksia.
 Frank Einar Vatne / EPA
 Etelä-Norjan meripelastusviranomainen kertoo tviitissään, että laivan asento on vakaa. Kukaan ei ole kateissa, mutta kolme matkustajaa on loukkaantunut vakavasti. Lisäksi kahdeksalla evakuoidulla on lieviä vammoja, ja muutamaa heistä on käytetty sairaalassa.
 Sää on alueella erittäin huono ja aallot korkeita, mikä vaikeuttaa pelastustöitä. Osa pelastusaluksista on joutunut kääntymään takaisin rantaan.
 Ihmisten vinssaaminen koptereihin on hidasta
 Evakuointi on hidasta, koska ihmisiä nostetaan yksitellen helikoptereihin. Suomen meripelastuksesta arvioidaan, että evakuointi kestänee vähintään useita tunteja.
 – Jos ihmiset joudutaan vinssaamaan yksitellen kopteriin, se kestää todella kauan. On hiukan nopeampaa, jos kopterit pystyvät laskeutumaan laivan kannelle, sanoo meripelastusjohtaja  Jarkko Takala  Suomenlahden merivartiostosta.
 Viking Sky on ankkurissa Trondheimin lounaispuolella Hustadvikassa parin kilometrin päässä rannasta.
 Yle Uutisgrafiikka
 – Laivan moottoreista vain yksi toimii, ja tuulet ovat melko voimakkaita. Sen vuoksi haluamme matkustajat mieluummin maihin, kertoo pelastusoperaation johtaja  Tor Andre Franck .
 Myös suuri joukko vapaaehtoisia pelastustyöntekijöitä on hälytetty apuun. Esimerkiksi Norjan SPR kertoo Twitterissä olevansa valmiudessa.
 Meri on alueella karikkoinen, ja sinne on uponnut aikojen saatossa useita laivoja.
 Merihätään joutunut alus oli matkalla Tromssasta Stavangeriin. Alus on rekisteröity Bergeniin, ja sen omistaa Viking Ocean Cruises.

Yli tuhat henkilöä evakuoidaan merihätään joutuneelta risteilyalukselta Norjan rannikolla – video


Summary: Tuhansia suomalaisia merimiehiä palveli kansainvälisillä purjelaivoilla ja osa jäi sille tielleen.

Ei tiennyt   Frans Viktor Lundgren , mihin joutuu lähtiessään Uudestakaupungista seilaamaan vuonna 1872. Ensireissulleen lähtenyt nuorimies shanghaijattiin eli siepattiin toiseen laivaan San Franciscossa.
 Amerikkalaisella valaanpyyntialauksella olot olivat rankat ja niinpä Lundgren karkasi Uudessa-Seelannissa maihin yhdessä intiaaniystävänsä kanssa.
 Karkulaiset piilottelivat maorien luona, koska laivasta karkaamisesta seurasi ankara rangaistus, jos lähtijät saatiin kiinni. Karkuri saatettiin vetää kölin alta.
 Frans Lundgren vaihtoi sukunimekseen Urwin. Nimenvaihdoksella hän halusi hävittää alkuperäisen henkilöllisyytensä ja katkaista yhteydet entiseen.
 Hän avioitui brittiläisen  Emma Brownin  kanssa, piti jonkun aikaa merimiesten majataloa Australiassa ja palasi sitten taas Houhoraan Uuteen-Seelantiin ja viljeli kauripuuta.
 Lundgrenin vaiheita on selvittänyt hänen sukulaisensa, kansatieteen emeritusprofessori  Pekka Leimu . Hän on yksi kirjoittaja tulevassa kirjassa, joka käsittelee suomalaisten merimiesten vaiheita viime vuosisatojen aikana.
 Lundgren ei ollut ainoa laivasta karannut suomalainen merimies, joka jäi maihin kauas maailmalle. Vasta nykyään on mahdollista löytää näitä kadonneita, kun tiedonhaku eri maiden digitaalisista arkistoista on helpottunut. Historiantutkimukselle on avautunut aivan uusi lähdemateriaali.
 Venäjän vallan ajan diplomaatti- ja konsulaattiaineistot ovat silti edelleen hankalasti saatavilla.
 Suomessa omaiset jäivät aikanaan autuaan tietämättömiksi siitä, minne merille lähtenyt mies oli kadonnut. Nyt merimiesten jälkeläislle saattavat paljastua hyvinkin monikulttuuriset sukujuuret ja -verkostot.
 Koivistossa vuonna 1900 syntynyt Matti Saxberg päätyi Australiaan merimiehenä 1920-luvulla, työskenteli paikallisessa rauta-ja terästeollisuudessa kuutisen vuotta, mistä siirtyi Australian valtion rannikkolaivaston palvelukseen loppu-urakseen.   Siirtolaisuusinstituutin arkisto
 Halpatyövoimaa merille
 Suomesta lähti tuhansia miehiä merille 1800-luvulla, ja jo aiemminkin pestin otti moni rannikon asukas. Ruotsin vallan aikana emämaan Itä-Intian kauppakomppanian laivat purjehtivat Kiinaan ja muualle Aasiaan 1700-luvulla. Näiden merimiesten vaiheita on selvitellyt talousmaantieteen tutkija  Erja Kettunen .
 Ruotsalaisista tietokannoista on löytynyt satoja suomalaisia, pääasiassa Turun seudulta, jotka palvelivat Itä-Intian kauppakomppanian laivoilla. Suomalaisia merimiehiä on löytynyt myös hollantilaisten kauppakomppanioiden alusten miehistöstä samana aikana, eli varsin kansainvälisille reiteille ja työpesteihin lähdettiin jo satoja vuosia sitten.
 Merille mentiin paremman elintason takia. Kansainvälinen merityövoiman kysyntä oli voimakasta 1800-luvulla ja tuolloin suomalaiset olivat merten halpatyövoimaa. Nyt valtamerilaivojen miehistöissä seilaa runstaasti filippiiniläisiä. Hekin ovat lähteneet merille leveämmän leivän takia.
 Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa työskenteli niin merimiehiä kuin muita ammatti-ihmisiä.  Petter Johan Bladh  (1746–1816) Kaskisista toimi parikymmentä vuotta yhtiön palveluksessa ja yleni superkargöörinä johtamaan Kiinassa kauppakomppanian asioita. Sitten Bladh palasi kauppiaaksi ja laivanvarustajaksi Kaskisiin ja osallistui useille valtiopäiville.
 Aasiaan purjehti myös kadetti  Israel Reinius , jonka lokikirjasta on saatu paljon tietoa 1700-luvun kaukomatkoista. Papiksi myöhemmin ryhtynyt Reinius teki myös ensimmäisen suomalaisen Kiinaa koskevan väitöskirjan matkakokemustensa perusteella. Hänen veljensä  Herman Israel  jatkoi laivurina.
 Bladhin ja Reiniuksen kaltaisten hieman paremmista oloista lähteneiden lisäksi Itä-Intian kauppakomppanian laivoilla työskenteli runsaasti Suomen rannikolta lähteneitä merimiehiä. Heitä on löydetty tutkimalla ruotsalaisia arkistolähteitä.
 Jyväskylän yliopiston tutkijatohtori  Pirita Frigren  toimittaa parhaillaan  Merenkulkijoiden siirtolaisuus: historia ja nykypäivä  -teosta. Hänen mukaansa merimiehet toimivat usein siirtolaisuusliikkeiden aloittajina, mutta osa merille lähteneistä jäi laivatyöhön koko elämäkseen.
 Tässä jutussa mainitut tutkijat ovat kirjoittaneet artikkeleita Frigrenin toimittamaan kirjaan Elina Maaniittyä lukuunottamatta.
 Karkulaisia ja seikkailijoita
 Merimiehet saattoivat jäädä maihin vieraaseen satamaan pestin loputtua. Joskus aluksesta karattiin jo aiemmin, jos olot olivat sietämättömät, kuten alussa mainitun Frans Lundgrenin tapauksessa kävi. Palkkataso maailmalla oli huikeasti parempi kuin kotimaassa.
 Merimiesten liikkuvuus perustui aiemmin usein karkaamiseen alkuperäiseltä laivalta johonkin brittiläiseen, amerikkalaiseen tai norjalaiseen alukseen. Tuolloin myös merimiehen nimi saattoi vaihtua ja he katosivat iäksi.
 Merimiesten avioeroille suurin syy oli Pirita Frigrenin tekemien tutkimusten mukaan juuri karkaaminen ja katoaminen sen jälkeen.
 Suomeen karkurit eivät palanneet juuri koskaan. 1800-luvulla kotimaassa ei ammattivaihtoehtoja juuri ollut.
 Lauri Järvinen oli Helsingissä syntynyt entinen merimies ja valaanpyytäjä. Hän tuli Paraguayssa sijaitsevaan suomalaiseen utopiayhteisöön Villa Alboradaan v. 1931 toisesta vastaavasta yhteisöstä Argentiinasta, Colonia Finlandesasta. Enrique Tessieri / Siirtolaisuusinstituutin arkisto
 Aikansa filippiinot
 Merihistorioitsija ja eläköitynyt taloushistorian professori  Yrjö Kaukianen  on arvioinut, että 1800-luvun lopulla maailman merillä palveli ulkomaisissa aluksissa suomalaisia merimiehiä enemmän kuin kotimaisissa. Kaukiaisen mukaan kansainvälisillä laivoilla olisi työskennellyt jopa 6 000 suomalaista merimiestä.
 Liikehdintä ulkomaisille aluksille kiihtyi, kun 1880-luvulla työtilaisuudet kotimaisilla aluksilla heikkenivät. Vasta ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä esimerkiksi Britannia kiristi ulkomaalaisten merimiesten liikkuvuutta.
 – Merenkulun kansainvälisillä työmarkkinoilla on aina vallinnut etniseen taustaan perustuva hierarkia. Se vain on vaihdellut, että mistäpäin maailmaa tulevat ryhmät ovat olleet niitä filippiinoja eli halpatyövoimaa, Pirita Frigren sanoo.
 Skandinaviasta tulleet merimiehet kelpasivat valkoihoisina ja protetanttisina paremmin brittiläisen imperiumin laivoihin. Liikkuvuuden sääntely on myös vaikuttanut siihen, miten vierastyövoimaan suhtauduttiin.
 Löysin paljon lehtijuttuja, joissa kerrottiin, että ulkomaalaiset merimiehet aiheuttavat ongelmia ja ahdistelevat paikallisia naisia.  Pirita Frigren, tutkijatohtori, Jyväskylän yliopisto
 Britanniassa lakeja lievennettiin 1800-luvun lopulla, kun työvoiman kysyntä oli suurta. Suomalaisia pidettiin reippaina ja ahkerina ulkoilmaan tottuneina työmiehinä. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä suhtautuminen muuttui ja satamaan seuraavia pestejä odottamaan jääneitä tai karanneita alettiin pitää laittomina siirtolaisina ja kriminaalina toimintana.
 – Löysin paljon lehtijuttuja, joissa kerrottiin, että ulkomaalaiset merimiehet aiheuttavat ongelmia ja esimerkiksi ahdistelevat paikallisia naisia, Pirita Frigren kertoo tutkimuksistaan Hullin satamakaupungissa.
 Juuri itsenäistyneestä Suomesta näiden merimiesten pelättiin levittävän huonoa kuvaa 1920-luvulla. Kiertolaisuus maailman merillä ei ollut paras tae kunniallisuudesta. Mutta asialla oli toinenkin puoli. Maailman merillä miehet kartuttivat ammattitaitoaan.
 Palatessaan Suomeen osa heistä toi uusia tuulia kotimaseen merenkulkuun ja toisaalta myös uutta tietoa maailmalta.
 Purjelaivojen valtakaudella miehistöt koostuivat usein monesta kansallisuudesta. Paolo Aguilar / EPA
 Kaukaisia sukulaisia ilmestyy nyt
 Australiaan on muuttanut aikojen saatossa runsaasti siirtolaisia ja merimiehet olivat ensimmäisten joukossa. Sukujuuret ovat kuitenkin vuosikymmenten kuluessa jääneet unohduksiin tai tietoa niistä ei ole ollutkaan.
 Suosittu australialainen näyttelijä  Shane Jacobson  oli mukana Who Do You Think You Are? -ohjelmassa, missä etsitään kunkin esivanhempia.
 Näyttelijän isälle oli joku kauppakeskuksen ennustaja joskus kertonut, että hänellä on viikinkijuuret ja piirrellyt sukuvaakunan.
 Australialainen sukututkija selvitti ohjelmassa, että sukujuuret johtavat kadonneeseen suomalaiseen merimieheen.
 Jacobsonin esi-isäksi paljastui Uudestakaupungista Waltikka-laivalla lähtenyt  Otto Herman Jakobson , joka karkasi Adeleiden satamassa alukselta vuonna 1883. Tästä syystä Otto Herman salasi menneisyytensä ja juurensa jälkeläisiltään.
 Karkuri Jakobson oli köyhistä oloista maailmalle lähtenyt naimaton nuorimies, joista on jäänyt varsin vähän dokumentaatiota kotimaahan. Liikkeelle lähdettiin paremman elämän toivossa.
 Otto Hermanin tarina muistuttaa monen muun maailmalle kadonneen merimiehen kohtaloa.
 Merimieheksi lähdön syynä oli usein halu kohentaa omaa elintasoaan. Yle kuvapalvelu
 Sairastuminen jätti maihin minne sattui
 Epätavallisimpiin paikkoihin suomalaisia merimiehiä päätyi, jos sairastuivat kesken matkan. Etelä-Afrikan tai muun kaukaisen maan hospitaaleihin jätettiin merimiehiä toipumaan aivan yksin, keskelle vierasta kulttuuria.
 Tällöin yhteydenpito kotimaahan saattoi katketa kokonaan tai ainakin hankaloitui. Merimiespapit välittivät viestejä myös sotien aikana, kun kirjeiden kulku saattoi pysähtyä.
 Purjelaivakaudella yksipuolinen ravinto aiheutti sairastumisia. C-vitamiinin puute aiheutti keripukkia etenkin Ruotsin vallan ajan kaukopurjehduksilla Aasiaan. Vasta 1700-luvun lopulla brittiläinen laivastokirurgi  James Lind  löysi avun tähän. Miehistöille alettiin syöttää sitrushedelmiä.
 Tutkija  Elina Maaniitty  on selvitellyt sairastamista ja kuolemaa merellä sekä niihin varautumista. Keripukin takia merimiesten yleiskunto heikkeni ja harva palasi pitkiltä merimatkoilta.
 Laivoilla ei ollut apuna kuin parturivälskäri, joka osasi hoitaa tapaturmien vammoja ja haavoja, sillä niiden tulehtuminen johti pahempiin ongelmiin.
 Purjelaivojen miehistö asui ahtaissa ja kosteissa tiloissa. Niissä huono hygienia lisäsi tartuntautien leviämistä. Kuolinsyyksi kirjattiin yleensä oireen mukaan kova kuume ja pahoinvointi. Todellisia syitä saattoivat olla tuberkuloosi ja pilkkukuume.
 Jos merimiehet toivat uutta tietoja maailmalta, kulkeutui heidän mukanaan myös vitsauksia ja tauteja. Jos laivalla epäiltiin olevan tarttuvaa tautia, niin sitä ei päästetty satamaan.
 Tarinat aavelaivoista saattoivat syntyä, kun miehistöt jäivät oman onnensa nojaan seilaamaan merelle. Rutto- tai isorokkoepidemiat riehuivat Euroopassa ja niidne leviämistä pelättiin menneinä vuosisatoina.
 Laivojen pilssivesissä muhi myös taudinaiheuttajia, jotka levisivät miehistöön etenkin silloin, kun laiva oli lämpimän maan satamassa.
 – Epidemiat levisivät nopeasti meritse sekä miehistön että lastina olleen tavaran välityksellä tuhoisin seurauksin, Elina Maaniitty kertoo.
 Näin kävi esimerkiksi Kustaan sodan yhteydessä heinäkuussa 1788. Suursaaren meritaistelussa vallattu ja miehistöineen Viaporiin tuotu iso venäläinen linjalaiva toi mukanaan pilkkukuume-epidemian, joka alkoi vuoden 1788 elokuussa ja riehui lähes kahden vuoden ajan.
 Vaikein oli vuosi 1790, jona Helsingin kuolleisuus oli poikkeuksellisen korkea. Epidemia levisi tuhoisin seurauksin ympäri Ruotsin valtakuntaa erityisesti sotaväen mukana.
 Juttu on osa "10 kertaa tieteestä" -sarjaa, jossa esitellään suomalaista tutkimusta. Aiemmin sarjassa on julkaistu alla olevat jutut:
 Haitarilla tai huuliharpulla tohtoriksi – kuvitteelliset kenttäretket menneeseen Karjalaan synnyttivät jopa trance-musiikkia
 "Haukuttiin patalappuprofessoriksi" – käsityötiede on monelle outo
 Geeneissämme piilottelee tuntemattomia esi-isiä – tutkijoiden mukaan niitä voi löytyä useita
 Laaja korkeakouluverkosto vai muutama huippuyliopisto? Helsingin yliopiston rehtori haluaa valtiolta päätöksiä
 Lähiluonnossamme voi elää valtava tuntematon eliömaailma – suomalaistutkimus tuo uutta tietoa kasvien tuntemattomista viruksista
 Kun matematiikan perustutkimukselle yllättäen lahjoitetaan kolme miljoonaa euroa, on syytä kysyä miksi – mutta kaikkea ei voi laskemalla ennakoida
 Kantasoluista syntyy eläviä kudoksia – suomalainen huippututkimus yhdistää biologiaa, teknologiaa ja lääketiedettä, jotta löydettäisiin uusia keinoja sairauksien hoitoon

Suomalaiset olivat 1800-luvun halpatyövoimaa maailman  merillä – laivasta karanneet häivyttivät taustansa


Summary: Luitko jo nämä? Kokosimme sinulle viikon parhaita juttuja, jotka saatoit arjen kiireessä ohittaa.

Ilmastobarometri: Suomalaiset haluavat poliitikot toimimaan ilmaston hyväksi, mutta poliitikot eivät uskalla
 Ilmastonmuutoksen hillinnän ja vähäpäästöisen yhteiskunnan kehittämisen tulisi olla yksi seuraavan hallituksen kärkiteemoja. Näin ajattelee moni suomalainen. Mutta samaan aikaan poliittisten päättäjien rohkeuden puute nähdään ongelmana.
 Siperianhuskyn ja kiinanpystykorvan pennut on laitettu eläinkaupassa samaan karsinaan. Maija Salmi / Yle
 Espanjassa koiria myydään yhä eläinkaupoissa, vaikka arvostelu kiihtyy – "Jos kolmevuotiaalle tullaan ostamaan chihuahuaa, sanon ei"
 Espanjassa joka neljännessä kodissa on koira. Kauppa käy vilkkaana, ja koiria myös hylätään joka vuosi yli satatuhatta.
 Nella Nuora / Yle
 Armin Kellomäen kolumni: Vanhempien ikäluokkien parjaama idealismi sopii politiikkaan täydellisesti
 Kun nuoret tekevät vanhempiin verrattuna erilaisia äänestysvalintoja, sanotaan turhaan, että nuo nuoret ovat kamalan mustavalkoisia, kirjoittaa eduskuntavaaleissa äänestävä Armin Kellomäki. Tämä kolumni on osa kolmen kolumnin sarjaa, jossa ensimmäistä kertaa äänestävät kertovat ajatuksiaan politiikasta.
 Natalia Lindholm Kalevi Rytkölä / Yle
 Natalia Lindholm halusi lääkäriksi, mutta lukee kemiantekniikkaa: "Mietin, teenkö hirveän virheen" – Katso, minne on ollut helpointa päästä opiskelemaan
 Aalto-yliopistossa opiskeleva Natalia Lindholm kannustaa nuoria rohkeasti kokeilemaan alaa, joka tuntuu kiinnostavalta.
 Vaikea parkkipaikkatilanne on osasyynä sille, että vantaalainen Talaston perhe suunnittelee muuttoa pois Kivistön asuinalueelta. Yle
 "Perheellinen ihminen vain tarvitsee nykypäivänä auton" – Kaupungit haluavat vähentää yksityisautoilua, mutta parkkipaikkojen puute raastaa monia
 Harmaa maaliskuinen päivä on kääntymässä kohti iltaa, kun  Tommi Talasto  kurvaa autonsa kohti kotia Vantaan Kivistössä. Edessä on hermoja raastava parkkipaikan etsintä. Autopaikkojen vähentäminen laskee asuntojen hintoja, mutta on saanut asukkaat jopa raivon partaalle esimerkiksi Vantaalla Kivistön uudella asuinalueella.
 Jaani Lampinen / Yle
 Kun Miina Kajos saa käydä nukkumaan aamukolmelta, hänen elämänlaatunsa paranee – Arki pakottaa monet elämään itselleen luonnottomassa unirytmissä
 Mitä enemmän oma unirytmi poikkeaa arjen unirytmistä, sitä enemmän se vaikuttaa psyykkiseen hyvinvointiin, paljastaa Ylen unikysely.

Kuusi huippujuttua lauantai-iltaan: Suomalaiset haluavat ilmastotoimia, katso, minne on helpointa päästä opiskelemaan ja arki pakottaa monet väärään unirytmiin


Summary: Maija Anttila lähti toteuttamaan unelmaansa Yhdysvaltoihin 10 vuotta sitten. Maitojuna ei ole kuulunut missään vaiheessa hänen suunnitelmiinsa.

Maija Anttila n äänestä kuuluu periksiantamattomuus. Hän kertoo suunnitelmistaan innokkaasti ja välillä suomenkielisen puheen katkaisevat englanninkieliset sanat ja lauseet. Ihmekös tuo, sillä Anttila on asunut Yhdysvalloissa jo kymmenen vuotta ja pyrkinyt sinnikkäästi luomaan uraa Los Angelesissa ja New Yorkissa niin näyttelijänä kuin tuottajana.
 Nuori suomalaisnainen ei ole valinnut itselleen helpointa tietä.
 Hollywoodin tuottajista vain kaksi prosenttia on naisia. Naistuottajat ovat Anttilan mukaan verkostoituneet, mutta naiset kohtaavat harvoin tuotannoissa. Myös kilpailu harvoista paikoista on todella kovaa.
 – Täytyy yrittää olla kahdesta naisesta se, jonka ääni kantaa paremmin, koska ei miehet herranjumala voi kumpaakin naista kuunnella. Se on suuri ongelma täällä, Anttila kertoo.
 Minulla ei ole täällä mitään salattavaa mihinkään projektiin liittyen  Maija Anttila
 Hankkeiden toteutuminen aiheuttanut epäilyä
 Anttilalla on paljon suuria suunnitelmia eikä hän ole arkaillut puhua niistä ääneen. Tuotannossa on off-Broadway näytelmän lisäksi muun muassa kaksi elokuvaa. Näitä hän kertoo työstävänsä kahdessa omassa tuotantoyhtiössään, jotka sijaitsevat New Yorkissa ja Los Angelesissa.
 Anttilan suunnitelmat ovat niin suuria, että niitä on Suomessa jo ihmetelty.
 Milloin Hollywood-elokuvat valmistuvat? Miksi ne eivät ole valmiita, vaikka niistä on uutisoitu jo vuosia sitten?
 Mediaa Anttilan tarina on kiinnostanut niin paljon, että esimerkiksi Suomen Kuvalehden elokuvakriitikko  moitti  suomalaista lehdistöä ja mediaa sinisilmäisestä uutisoinnista ja Anttilan katteettomasta ylistämisestä.
 – Kaikista eniten tuossa kirjoituksessa jäi varmaan harmittamaan se, että kirjoittaja ei ottanut yhteyttä ennen artikkelin kirjoittamista tai kysynyt minkäänlaista pohjaa kirjoituksilleen suoraan lähteestä, eli minulta. Minulla ei ole täällä mitään salattavaa mihinkään projektiin liittyen, Anttila toteaa.
 Anttilan mukaan Yhdysvalloissa ymmärretään, että tuotantojen valmistumisiin voi mennä useitakin vuosia. Hän sanoo, että uusin teatterituotanto vie tällä hetkellä häneltä kaiken ajan, mutta myös elokuvat ovat valmistumassa, kun niiden aika on.
 – On hyvin tärkeää tietää, milloin on oikea aika julkaista ja mitä. Kaikelle on aikansa ja paikkansa. Markkinaraon tullessa työstän elokuvia täysillä eteenpäin. Nyt ei ole esimerkiksi sotaelokuvien vuoro, Maija Anttila kertoo.
 Mutta kuka oikeastaan on tämä Etelä-Pohjanmaalta maailmalle lähtenyt nuori nainen, joka ei tunnu antavan periksi piiruakaan?
 Maija Anttilan ensimmäinen rooli oli toimia Pikku Myynä Naantalin Muumimaailmassa. Tätä roolia hän esitti kymmenen vuoden ajan.  Maija Anttilan kotialbumi
 Pikku Myy Seinäjoelta
 Ensikosketuksensa teatterimaailmaan Anttila sai ollessaan neljävuotias. Tuolloin isänsä mukana kulkenut tyttö sai roolin Pikku Myynä Naantalin Muumimaailmasta. Kymmenen vuoden ajan hän omaksui alan työtapoja.
 – Olin teatterilla se hullu lapsi, joka kyseli kaikilta "mitä sä teet, mitä sä teet", Anttila naurahtaa.
 Seinäjoella kasvanutta Anttilaa kiehtoi muutto ulkomaille jo nuorena. Lukion jälkeen hän hakeutui Los Angelesissa maineikkaaseen American Academy of Dramatic Arts -kouluun, josta ovat valmistuneet muun muassa Robert Redford, Paul Rudd, Danny Devito ja Anne Hathaway.
 – Halusin lähteä suoraan keskipisteeseen oppimaan lapsuuteni idoleilta, joita olin koko elämäni seurannut. Halusin oppia sellaisilta, joita olen aina ihaillut, Anttila kertoo.
 Koulu kesti kaksi vuotta, jonka jälkeen alkoi työnhaku ja koe-esiintymiset. Vaikka Anttila sai rooleja, hankaloitti niiden vastaanottamista työluvan puuttuminen. Aluksi hän joutui työskentelemään elokuva- ja teatterituotannoissa jopa ilmaiseksi.
 – Siinä joutui pohtimaan, että millä minä oikein elän, kun en pystynyt ottamaan rooleja vastaan.
 Verkostoitumista Stefan Richterin ravintolassa
 Anttila päätyi valmistumisen jälkeen suomalaissyntyisen ja Top Chef -televisio-ohjelmasta tunnetun Stefan Richterin ravintolaan emännäksi. Ravintolan sijainnista Santa Monicassa oli suuri hyöty, sillä alueen lähellä oli suuria filmistudioita.
 – Tuotantoyhtiöiden väki saapui aina iltaisin happy hour -drinkeille ja syömään. Muutaman kuukauden työskentelyn aikana pääsin tutustumaan näihin ihmisiin ja he minuun, Anttila kertoo.
 Monet tuttavuuksista etenivät ideoiden vaihtoon ja työtilaisuuksiin. Ravintolassa kohtaamista henkilöistä on tullut elintärkeitä Anttilan uralle.
 – Tutustuttuani tuottajaan voin mennä juttelemaan tietyistä aihealueista, kun tiedän mitä hän on tuottanut, mikä hänen tyylinsä on ja kenen kanssa hän on työskennellyt.
 Maija Anttila ja Dep Kirkland Stephanie Zakas
 MsTRIAL off-Broadwaylle
 Verkostoitumisten ansiosta Anttila tutustui Dep Kirklandiin, joka on näytellyt muun muassa David Lynchin Twin Peaks -tv-sarjassa (2017). Kirkland esitteli hänelle näytelmän käsikirjoituksen, joka teki suuren vaikutuksen.
 Anttilan tuottama ja Kirklandin käsikirjoittama MsTRIAL on oikeussalidraama, joka kertoo huippujuristi John Parisista ja hänen kahdesta nuoresta alaisestaan Dan Burksista ja Karen Lukoffista. Kaikkien elämät lähtevät luisumaan raiteilta oikeussalivoiton villien juhlien aamutunneilla ja seuraa syyte seksuaalirikoksesta.
 Mustavalkoisten oikein vai väärin -ratkaisujen sijasta katsoja viedään moraalin harmaalle alueelle ja ihmisyyden ristiriitoihin.
 – Me emme kerro sinulle, miten sinun pitää ajatella, vaan haluamme, että päätät itse onko meidän ympäristö rakennettu tukemaan tällaisia asioita, Anttila pohtii.
 Näytelmässä käsitellään #metoo-ilmiötä. Keskustelu seksuaalisestä häirinnästä levisi erityisesti Hollywoodin näyttelijäpiireissä ja sen käynnisti näyttelijä Alyssa Milano  twitter-viestillään.  Vaikka #metoo-ilmiöstä on kulunut jo vuosi, on se edelleenkin ajankohtainen. Anttilan mukaan keskustelu on laajentunut ja kissa on nostettu pöydälle.
 – Asia ja keskustelu ovat alkaneet elämään eri muodoissa. Nyt naiset ovat vasta alkaneet tottumaan siihen ajatukseen, että me voidaan puhua tästä aiheesta ja kukaan ei ammu meitä alas. Nyt nainen voi sanoa, että tämä ei ole reilua.
 Anttila toivoo, että hän pystyy tarjoamaan tulevaisuudessa naisille tehtäviä, syrjimättä kuitenkaan miehiä. Esimerkiksi MsTRIALiin hän toivoisi löytävän naisohjaajan.
 – Tottakai on paljon miehiä, jotka on tämän asian puolesta ja tuoda tätä sanomaa, mutta haluan ainakin selvittää, että löytyykö sopiva naisohjaaja. Se, kuka on paras työhön saa paikan.
 Stephanie Zakas
 Broadwayn kupeeseen
 Off-Broadway -esitykset ovat Broadway-musikaaleihin verrattuna pienempiä ja rohkeampia rikkomaan rajoja. Siinä missä Broadway-salissa on yli 500 istumapaikkaa, on off-Broadway-teattereissa paikkoja sadasta viiteen sataan. Budjetit off-Broadwaylla vaihtelevat miljoonasta puoleentoista.
 Näytelmän tuotannon kokonaisbudjetti on hieman yli 1,4 miljoonaa dollaria eli noin 1,1 miljoonaa euroa.
 Rahoitusta Anttila hakee näytelmälle Suomesta muun muassa Mesenaatti-joukkorahoituksen avulla. Osakepohjainen joukkorahoituskampanjan minimitavoite 250 000 € on jo ylitetty, joten rahoituskierros on onnistunut. Kampanja on avoinna vielä viikon. Sen sijaan vastikepohjaisesta joukkorahoituksesta suomalaiset eivät vielä ole innostuneet ja sitä on kasassa vasta vajaat 500 €. Vastikkeellista rahoitusmahdollisuutta onkin päätetty jatkaa ensi-iltaan asti.
 Lisäksi projektilla on noin 200 000 € muita sijoituksia.
 Näytelmät ja musikaalit ovat iso bisnes New Yorkissa. Menestymiseen vaikuttaa suuresti, missä näytelmää esitetään. Anttilalla on omat haaveensa. Unelmien teatteri sijaitsee aivan Broadwayn kulmassa.
 – Viereisessä teatterissa esitetään Wicked-musikaalia. Nyt pitää vain selvittää, miten siellä pyörivät näytelmät. Sopivan välin tullessa yritän puikata näytelmän siihen.
 Anttilan toiveissa on saada näytelmä teatteriin vielä tämän vuoden puolella, mahdollisesti jo syksyllä. Tällä hetkellä näytelmään etsitään ohjaajaa. Ohjaajan valinnan jälkeen vuorossa on näyttelijävalinnat ja päätetään ensi-illan ajankohta. Tämä on normaalisti parin kuukauden päästä siitä, kun harjoitukset ovat alkaneet.
 Anttilan ja Dep Kirklandin suunnitelmat eivät jää vain yhteen teatteriin. Haaveissa Anttilalla on saada näytelmästä aikaan kiertue, joka ulottuisi Yhdysvaltojen lisäksi Eurooppaan, jopa Suomeen.
 Eikä tässä vielä kaikki.
 – Tällä hetkellä olemme sijoittajien kanssa keskustelemassa myös elokuvasta, johon olemme saaneet yhden ison tuottajanimen mukaan. Yritämme clousata diilejä mahdollisimman nopealla aikataululla, Anttila paljastaa.
 Linus Hoffman / Yle
 Maitojuna ei kuulu suunnitelmiin
 Useat ulkomailla uraa luovat henkilöt ovat ottaneet kantaa suomalaisten negatiivisuuteen. Viimeksi kuukausi sitten laulaja Saara Aalto kirjoitti  facebook-sivuillaan  vaikeasta mediasuhteestaan ja siitä, miten pessimistisesti hänen menestymiseensä Suomessa suhtaudutaan.
 Maija Anttila tietää, että suurille puheille helposti hymähdellään, mutta ei pyytele puheitaan anteeksi vaan lyö löylyä lisää.
 Hän toivoo, että Suomessa ymmärrettäisiin esimerkiksi hänen verkostojensa arvo.
 – Kunnioitus on pitänyt ansaita monesta suunnasta ja se on ansaittu kovalla työllä. Tuotantopuolella minulta löytyy kontakteja alan huippuihin niin Broadwaylta kun Hollywoodistakin, monia Oscar, Tony ja muiden palkintojen voittaneita jotka mahdollistavat tuotannot siinä vaiheessa ja sitä mukaan, kun heitä tarvitaan.
 Kilpailu rapakon toisella puolella media-alan töistä on kovaa. Taistelu harvoista paikoista on kovaa ja Anttilakin on joutunut tekemään uhrauksia taistellessaan työtehtävistä.
 – Jos olisin tiennyt 19-vuotiaana, mitä kaikkea joudun käymään läpi, olisin varmasti miettinyt kaksi kertaa. Asioita ei voi kuitenkaan ennustaa etukäteen, Anttila kertoo.
 Vaikka perhe on tukenut nuorta naista alan valinnassa, monet muut ovat häntä ihmetelleet ja vähätelleet.
 – Luulen, että useimmat nauroivat ja odottivat, että tulen maitojunalla takaisin, mutta se ei ole ollut koskaan suunnitelmani.
 Lina Tegman
 Pohjalaisella sisulla eteenpäin
 Elämä on hyvin kiireistä. Maija Anttilan päivät täyttyvät sähköpostien kirjoittamisesta ja lukuisista tapaamisista. Kotiin hän ehtii useana iltana vasta myöhään. Vuoden alussa aloitetut tanssitunnit tuovat vaihtelua arkeen.
 Anttila on tehnyt suuria uhrauksia uransa vuoksi. Kymmeneen vuoteen ulkomailla on mahtunut henkisesti ja fyysisesti raskaita ajanjaksoja. Anttila on kertonut syöneensä esimerkiksi kissanruokaa. Moni kysyi häneltä silloin, miksi et ostanut kaupasta riisiä tai perunoita? Saman kysymyksen esittää myös toimittaja nyt.
 – Kun olet pahasti aliravittu, aivosi eivät toimi ja hoidat vain perusasiat etkä mieti, että ostanpa kaupasta perunoita. Kaikki energiani meni silloin yhden ja ainoan päämäärän saavuttamiseen.
 Niinpä Anttilan kaksi kissaa saivat jakaa välillä ateriat emäntänsä kanssa.
 – Silloin oli sellainen epätoivo, että tätäkö elämäni on, Anttila muistelee.
 En olisi sama ihminen kuin olen tänään, jos kaikki olisi onnistunut helposti  Maija Anttila
 Suurempi uhraus liittyy perheeseen. Viime syksynä Anttila näki vanhempansa ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen. Jälleennäkeminen tuntui pelottavalta. Kun Anttila näki vanhempansa viimeksi, oli hän vähän päälle 20-vuotias. Nyt lähes 30-vuotias.
 – Jalat pettivät ja tunteen ryöppy oli aikamoinen. Se oli eräänlainen milestone. Joku vaihe elämässä oli ohi, kertoo Anttila.
 Tähän asti kokemastaan hän ei vaihtaisi mitään pois.
 – En olisi sama ihminen kuin olen tänään, jos kaikki olisi onnistunut helposti.
 Suomeen paluuta Anttila ei suunnittele tällä hetkellä. Tulevaisuudessa hän aikoo olla avoin kaikille mahdollisuuksille.
 –If there is a will there's a way. Oven sulkeutumisen jälkeen pitää tarkastaa, että missä avautuu ikkuna ja käydä kurkistamassa, mitä siellä on. Mahdollisuudet on rajattomat, uskoo Anttila yhä.
 Juttua korjattu 23.3.2019 Klo 22.54: Lisätty tieto vastikepohjaisesta joukkorahoituksesta, joka on onnistunut hyvin.

Vain kaksi prosenttia Hollywoodin tuottajista on naisia – Maija Anttila taistelee paikasta miesvaltaisella alalla