Summary: Personal trainerien kirjavaa koulutusta halutaan yhdenmukaistaa Suomessa.

– Pidä keskivartalo tiukkana ja puhalla rauhassa ulos. Vielä yksi toisto.
 Tarja Kaskenviita  nostaa painoja kuntosalilla Lappeenrannassa. Vieressä seisoo Treenix Oy:n työfysioterapeutti  Anni Hupli , joka antaa neuvoja oikeanlaisesta nostotekniikasta ja laskee samalla toistoja.
 Aiemmin selkävaivoista kärsinyt Tarja Kaskenviita innostui kuntosaliharjoittelusta, koska halusi pitää selkähoitojen jälkeen huolta kehostaan ja pysyä kunnossa. Anni Hupli uusii treeniohjelman tarpeen mukaan.
 – Välillä tehdään enemmän lihasvoimalla tehtäviä harjoituksia ja välillä keskitytään liikkuvuuteen, kertoo Hupli.
 Anni Huplilla on työfysioterapeuttina terveydenhuollon ammattitutkinto, jota valvoo Valvira. Hupli ei ole käynyt erillistä personal trainer -koulutusta.
 Hupli kokee, ettei erillinen PT-koulutus ole hänelle tarpeellinen.
 – En koe tärkeänä, että maksaisin useamman tuhannen euron koulutuksen, koska teen työfysioterapeutin koulutuspohjalla jo muutoinkin henkilökohtaista ohjausta. Työhöni kuuluu myös asiakkaan opastamista kuntosalilla, kertoo Hupli.
 Villi ala
 Koska personal trainereilla ei ole virallista ammattinimikesuojaa, periaatteessa kuka tahansa voi kutsua itseään personal traineriksi.
 Alan toinen suuri ongelma on, että myös personal trainerien koulutus on hyvin kirjavaa. Kurssit ovat eripituisia ja -hintaisia ja ennen kaikkea koulutuksen sisältö vaihtelee rajusti.
 Työfysioterapeutti Anni Hupli ohjaa Tarja Kaskenviitaa oikeanlaiseen venytykseen. Kalle Purhonen / Yle
 Personal trainer -kouluttajat ja Suomen kunto- ja terveysliikuntakeskusten yhdistys SKY ry tekevät parhaillaan töitä sen eteen, että koulutusvaatimukset saadaan yhdenmukaisiksi ja tasokkaiksi.
 Muutokset ovat jo alkaneet näkyä. Esimerkiksi ensimmäiset akateemiset personal trainerit valmistuivat Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisestä tiedekunnasta tämän vuoden alussa. Lisäksi kunto- ja terveysliikuntakeskusalalle tulee EU:n puolelta vuoden 2020 alussa ensimmäinen palvelustandardi. Jatkossa yritys joutuu siis korvausvastuuseen, jos tapahtuu vahinko ja todetaan, että yritys on laiminlyönyt standardin noudattamisen.
 Lisäksi personal traineria etsivä voi jatkossa vaatia yritykseltä tai mahdolliselta personal trainerilta itseltään tiedot siitä, millainen ammattiosaaminen PT:llä on.
 Kova kysyntä
 Yksi suurimmista yksityisistä personal trainer -kouluttajista on Trainer4you-niminen yritys. Koulusta valmistuu vuosittain noin 400- 500 uutta personal traineria. Palvelujohtaja  Mikael Witick  kertoo, että moni työllistyy itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi tai tekee työtä sivutoimenaan.
 – Liikuntakeskukset työllistävät tällä hetkellä erittäin hyvin personal trainereita. Ammattitaitoisista valmentajista on kova kysyntä, kertoo Mikael Witick.
 Koulutuksen yhdenmukaistaminen on tärkeää muun muassa siksi, että personal trainereista voisi tulla yksi osa terveydenhuollon palveluketjua. Yksityiset terveystalot ovat jo palkanneet personal traineita.
 – Personal trainer täydentää esimerkiksi lääkärin, sairaanhoitajan, fysioterapeutin palveluja sanoo Witick.
 Suomen kunto- ja terveysliikuntakeskusten yhdistys SKY ry on vuodesta 2015 saakka ylläpitänyt auktorisoitujen personal trainereiden APT-hakemistoa. Järjestön mukaan APT-merkki takaa, että personal trainer on osoittanut täyttävänsä SKY:n minimivaatimukset.
 – Niihin kuuluvat muun muassa personal trainer -koulutustalojen järjestämät käytännön näyttö- ja teoriakokeet, jotka pitää läpäistä, kertoo Suomen kunto- ja terveysliikuntakeskusten yhdistys ry:n toiminnanjohtaja  Riitta Hämäläinen-Bister .
 300 auktorisoitua personal traineria
 APT-rekisterissä oleva personal trainer on saanut vähintään 640 tuntia opetusta, sisältäen etä- ja lähiopetuksen.
 – Osaamisensa voi todentaa myös menemällä suoraan näyttökokeeseen, joita vastaanottavat ATP-koulutustalot, sanoo Hämäläinen-Bister.
 Neljä vuotta sitten perustettuun APT-rekisteriin on Hämäläinen-Bisterin arvion mukaan liittynyt tähän mennessä noin 300 personal traineria. Määrä on pieni, sillä personal trainereita on Suomessa tuhansia.  MTV  on kertonut aiemmin, että heitä valmistuu noin tuhat vuodessa.
 – Meillä on eritasoisia ja osaamiseltaan monenlaisia personal trainereita. Myös tarjolla olevat työpaikat ovat hyvin erilaisia, toteaa Hämäläinen-Bister.
 Yhä useampi haluaa henkilökohtaisen valmentajan auttamaan elämänmuutoksessa. Kalle Purhonen / Yle
 PT katosi kuin tuhka tuuleen
 Kilpailu- ja kuluttajaviraston mukaan personal trainereista tulleet valitukset ja yhteydenotot eivät ole kovin yleisiä. Tarkkaa tilastotietoa ei ole saatavilla, mutta KKV on kirjannut 45 tapausta vuosilta 2014-2019. Viime vuonna valituksia tuli seitsemän.
 – Yleisesti voisi sanoa, että erilaisia kuntoilupalveluita koskevia valituksia tulee nyt huomattavasti vähemmän kuin muutama vuosi sitten, sanoo ryhmäpäällikkö  Terhi Toivanen  kilpailu- ja kuluttajavirastosta.
 Yhteydenotot koskevat useimmiten sitä, että valmennuksesta on tehty määräaikainen sopimus ja asiakas jostakin syystä haluaa keskeyttää valmennuksen.
 – Joissakin tapauksissa asiakkaat ovat myös kokeneet tulleensa painostetuiksi tekemään määräaikaisen sopimuksen, josta ei sitten pääsekään eroon, kertoo Toivanen.
 Ongelmia on ilmennyt myös tuntien hyvittämisessä, kun asiakas on joutunut siirtämään käyntejään esimerkiksi sairastumisen tai työesteiden takia. Joissakin tapauksissa aikoja on ollut hyvin vaikea saada sovituksi personal trainerin kanssa, tai tämä on peruuttanut jo sovittuja tunteja.
 – On myös tapauksia, joissa asiakas on jopa jäänyt ilman maksettuja tuntejaan. Personal trainer on hävinnyt jäljettömiin, sanoo Terhi Toivanen kilpailu- ja kuluttajavirastosta.
 Kokosimme alle vinkit, joiden avulla löydät pätevän personal trainerin omiin tarpeisiisi. Vinkit on koottu kilpailu- ja kuluttajaviraston, SKY ry:n ja personal trainer  Laura Kuninkaan  antamien tietojen pohjalta. Laura Kuningas työskentelee Kuntosali Foreverclub Lappeenrannassa.
 1. Aseta tavoite
 Mieti, millaista elämänmuutosta tavoittelet. Pohdi, vastaako personal trainer odotuksiasi. Kysy suoraan, sopiiko hänen koulutustaustansa tai osaamisalueensa tarpeeseesi.
 Tavanomaiseen painonpudotukseen löytyy helposti valmentaja. Jos tavoite on suurempi, personal trainereita kannattaa haastatella ja kilpailuttaa. Kysy suoraan, pystyykö juuri hän auttamaan sinua. Pätevä valmentaja uskaltaa ja osaa sanoa tarvittaessa, että kannattaa etsiä toinen valmentaja.
 2. Etsi kemiat
 Kun aloitat keskustelun mahdollisen personal trainerisi kanssa, varmista, että olette samalla aaltopituudella ja kemianne kohtaavat.
 Jos tapaatte esimerkiksi kerran viikossa, hyvä henki ja esimerkiksi samanlainen huumorintaju edesauttavat tavoitteisiin pääsemistä. Varsinaisten tavoitteiden lisäksi treenaamisen pitää olla hauskaa.
 Tarja Kaskenviita treenaa salilla, koska haluaa jaksaa töissä ja vapaa-ajalla. Työfysioterapeutti Anni Hupli seuraa vieressä. Kalle Purhonen / Yle
 3. Vertaile hintoja
 Personal trainerien hinnat vaihtelevat paljon. Hintahaarukka on noin 60-110 euroa tunti. Summa nousee helposti isoksi, jos tarvitset pitkäaikaista valmennusta.
 Kannattaa myös miettiä etukäteen, kuinka paljon olet valmis käyttämään aikaasi harjoitteluun ja tavoitteisiisi pääsemiseen.
 PT ei voi tehdä ihmeitä, jos et sitoudu yhteisiin tavoitteisiin. Kyse on sinun rahoistasi. Ei ole personal trainerin vika, jos et halua harjoitella.
 4. Tee sopimus
 Tapaa personal trainer ennen kuin teet sopimuksen.
 Lähes kaikki personal trainerit tarjoavat ennen sopimusta tutustumismahdollisuuden. Tapaamisen aikana saa hyvän kuvan siitä, kuinka paljon valmentaja haluaa panostaa juuri sinuun ja ymmärrättekö toisianne.
 Yhdessä allekirjoitettu sopimus tuo selvyyttä ja oikeusturvaa molemmille osapuolille.
 Tarkista, millaisen sopimuksen kirjoitat, mitä se sisältää, mitä siihen kuuluu ja mitä se maksaa. On tärkeää, että molemmat ymmärtävät, mistä sovitaan.
 5. Selvitä taustat
 Selvitä aina harkitsemasi personal trainerin koulutuspohja ja valmius valmentamiseen. Pyydä häntä näyttämään todistukset käymistään koulutuksista. Selvitä, millainen työkokemus hänellä on.
 Voit hakea personal trainerien nimiä ja tietoja esimerkiksi SKY:n  rekisteristä . Hakemistosta löydät osaamisalueet ja myös yhteystiedot. Jos et löydä etsimääsi henkilöä rekisteristä, häneen kannattaa suhtautua varauksella.
 Etsi verkosta muiden kokemuksia. Katso harkitsemasi personal trainerin mahdolliset somekanavat ja esittelyvideot. Niistä voi löytää erilaisia näkökulmia oman henkilökohtaisen valmentajasi valintaan.
 6. Huomioi oma terveydentilasi
 Ole tarkkana, jos sinulla on tuki- tai liikuntaelinvammoja tai muita sairauksia. Varmista, että personal trainer osaa käsitellä vaivaasi ammattitaidolla.

Personal trainerien villiä alaa pannaan kuriin Suomessa – PT:ksi voi yhä ryhtyä ilman koulutusta, ja opetuksen tasossa on isoja eroja


Summary: Pietarilaisopiskelijat kävivät Karjalankannaksella sodan syttymisen 80-vuotispäivän alla.

SUMMA  Kalsea ilma työntyy iholle marraskuisessa tihkusateessa. Kolme pitkään, neuvostomalliseen sotilasmantteliin pukeutunutta miestä seisoo suomalaissotilaille pystytetyn graniittikiven edessä.
 – Meidän nykyään tuntemamme Suomi on ystävällismielinen maa, jossa käymme juusto-ostoksilla, eikä lainkaan se sama Suomi kuin vuosina 1939–40,  Mihail Malyhin , 29, sanoo.
 Noin viidenkymmenen opiskelijan ryhmä on tullut Summan kenttähautausmaalle, jonne on haudattu yli 200 rintamalla kaatunutta suomalaista. Oppaana toimiva Malyhin selittää opiskelijoille, miten Suomessa muodostettiin talvisotaan lähetetyt joukot.
 Suomalaiset sotivat usein yhdessä kotikylänsä kasvattien kanssa, hän kertoo. Lapsuudesta tutut taistelutoverit muodostivat tiiviin ja taistelukykyisen joukon, mutta asiassa oli myös kääntöpuolensa.
 – Kuvitelkaa, kun suuri ammus tuhoaa koko ryhmän ja pieneen suomalaiskylään lähetetään kerralla yli kymmenen kaatumisilmoitusta, Malyhin sanoo.
  Suomen valtio on pystyttänyt Summan kenttähautausmaalle muistomerkin tuntemattomiksi jääneiden suomalaistaistelijoiden kunniaksi. Grigori Vorobjov / Yle
 Opiskelijat kuuntelevat vakavina selostusta 80 vuoden takaisista tapahtumista. Jotkut heistä eivät ole koskaan aiemmin kuulleetkaan talvisodasta.
 Neuvostoliitossa talvisodasta vaiettiin tai sitä pidettiin vähäpätöisenä rajakahakkana. Myöskään nyky-Venäjällä ei yleensä muistella toisen maailmansodan alkuaikoja, vaan kaikki huomio kiinnittyy vuoden 1941 kesäkuussa alkaneeseen vaiheeseen. Silloin  Adolf Hitlerin  johtama Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon.
 Venäläiset tuntevat ajanjakson suurena isänmaallisena sotana. Sen kerrotaan päättyneen puna-armeijan urotyöhön eli natsi-Saksan kukistamiseen ja maailman vapauttamiseen fasismista. Monelle venäläiselle koko toinen maailmansota tarkoittaa vuosien 1941–45 taisteluita.
 Harmaassa säässä värjötteleviä pietarilaisnuoria talvisota näyttää kuitenkin kiinnostavan.
 Venäläiset tuntevat talvisotaa vain vähän, mutta Suomen pääpuolustuslinjana toiminut Mannerheim-linja herättää suurta kiinnostusta. Grigori Vorobjov / Yle
 Ilmoille kajahtaa marssilaulu , jossa Suomi-kaunotarta pyydetään ottamaan puna-armeijan sotilaat vastaan.
 Kyse on tunnetusta neuvostoliittolaisesta propagandalaulusta, jossa puna-armeija esitetään suomalaisten työläisten vapauttajana.
 Vaikka laulu on sota-ajalta, syrjäisellä hiekkatiellä marssiva joukko koostuu Pietarin polyteknillisen yliopiston opiskelijoista. He ovat nousseet sunnuntaiaamuna kukonlaulun aikaan ehtiäkseen tutustumaan Pietarista vajaan sadan kilometrin päässä sijaitseviin taistelupaikkoihin.
 Retken järjestää yliopiston sotahistoriallinen kerho Naš politeh. Sen aktiivijäsenet ovat pukeutuneet kierrokselle neuvostoaikaisiin varusteisiin ja kantavat mukanaan vanhoja Mosin-Nagant -kiväärejä.
 Oppaina toimivat Mihail Malyhin ja Vjatšeslav Sevostjanov lukevat otteita Summassa taistelleiden suomalaisen ja neuvostosotilaan  päiväkirjoista. Grigori Vorobjov / Yle
 Kerhon toiminta alkoi 15 vuotta sitten historiallisten taistelujen elävöittämisestä eli niiden esittämisestä uudelleen mahdollisimman yksityiskohtaisesti. Nyt kerho etsii myös sotaesineitä taistelupaikoilta, esittelee niitä koululaisryhmille ja opettaa opiskelijoille historiallisia tansseja.
 Kerhoa johtava  Andrei Terterjan , 21, kiinnostui sodista setänsä jalanjäljissä jo lapsena. Sotahistorialliseen kerhoon hän lähti mukaan 16-vuotiaana, kun kerholaiset olivat tulleet kouluun kertomaan toisesta maailmansodasta.
 Ydinvoimatekniikkaa opiskeleva Terterjan mukaan kerhon tehtävänä on kasvattaa nuoria isänmaallisiksi.
 Sotahistoriallisen opiskelijakerhon puheenjohtaja Andrei Terterjan esittelee taistelupaikoilta löydettyjä suomalaisia sotaesineitä Pietarin polyteknillisen yliopiston sotamuseossa. Grigori Vorobjov / Yle
 Niin sanotusta isänmaallisesta kasvatuksesta luovuttiin suurelta osin Neuvostoliiton hajottua, mutta nyt se on taas palannut venäläiseen opetukseen. Oppilaitosten yhteydessä on usein sotamuseo, jossa kerrotaan Neuvostoliiton ja natsi-Saksan välisistä taisteluista – etenkin, jos koulu on ollut niissä mukana.
 Venäjän johto on pyrkinyt viime vuosina nostattamaan vahvaan kansallistunteeseen pohjautuvaa isänmaallisuutta. Se on näkynyt niin vastakkainasettelun korostamisena Venäjän ja lännen välillä kuin sotilaallisen voiman rummuttamisena.
 Kolmatta kertaa järjestettävään Naš politeh -kerhon retkeen talvisodan taistelupaikoille on tänä vuonna saatu presidentin apuraha. Osallistujia on nyt aiempaa enemmän, ja kerhon jäsenten lisäksi mukana on myös muita historiasta kiinnostuneita.
 Tällä retkellä ei kuulla kiihkeitä puheita. Suurin osa osallistujista vaikuttaa tavallisilta parikymppisiltä korkeakouluopiskelijoilta. Monelle ilmainen matka saattaa olla tilaisuus lähteä kavereiden kanssa luontoon miljoonakaupungin ruuhkista.
 Naš politeh -kerho teki tutustumisretken Leningradin alueella sijaitsevaan Summaan nyt kolmatta kertaa. Kerho järjestää myös taistelunäytöksiä Karjalankannaksella.  Grigori Vorobjov / Yle
 Puheenjohtaja Terterjan arvelee retken suosion johtuvan myös siitä, että neuvosto-suomalaisesta sodasta – kuten talvisotaa on venäjäksi tapana kutsua – on alettu puhua viime vuosina hieman aiempaa enemmän. Pietarissa talvisodasta tiedetään joka tapauksessa enemmän kuin muualla maassa.
 – Nuoret haluavat nähdä itse, millaiselta näyttää suomalaisten massiivinen Mannerheim-linja, jonka valtaaminen otti niin koville, Terterjan sanoo.
 Kukkulan päältä levittäytyy  usvainen suomaisema.
 Retkeläiset kaivavat esiin taskulamppuja ja panevat kännyköistään valoja päälle laskeutuessaan alas kostean bunkkerin sisälle. Betonilattia on paikoin vesilätäköiden peittämä, ja seinistä törröttää ruosteisia raudoitustankoja.
 Summan alueella sijaitsee Mannerheim-linjan jykevimpiä bunkkereita, niin kutsuttuja miljoonalinnakkeita. Ne saivat nimensä kalliista, yli miljoonan markan rakennuskustannuksistaan.
 Opiskelijakerhon puheenjohtaja Andrei Terterjan ymmärtää Neuvostoliiton päätöstä hyökätä Suomeen. Hänen mielestä vain 30 kilometrin päässä Leningradista sijainnutta vanhaa rajaa tuli suurkaupungin turvallisuuden vuoksi siirtää kauemmas hinnalla millä hyvänsä. Grigori Vorobjov / Yle
 Jos venäläiset jotain talvisodasta tietävät, niin juuri Mannerheim-linjan.
 Suomalaisten järeä puolustuslinja sai jo neuvostoaikana lähes myyttiset mittasuhteet. Kun Neuvostoliiton hajottua talvisodasta alettiin puhua vapaasti tiedotusvälineissä, Suomen pääpuolustuslinjan maine kasvoi entisestään.
 – Meille kerrottiin, että se oli melkein yhtä laaja kuin maanalainen metroverkosto, Mihail Malyhin sanoo.
 Opas Mihail Malyhinin mielestä talvisota on jäänyt Venäjällä myöhempien valtavien tappioiden varjoon. Historiakierroksella kerrotaan, että vuosina 1941–45 eli Venäjällä suurena isänmaallisena sotana tunnetussa vaiheessa Neuvostoliitto menetti yhteensä 27 miljoonaa ihmistä. Grigori Vorobjov / Yle
 Oppaana toimiva pietarilainen Malyhin on valmistunut insinööriksi, mutta suomalaisten linnoituksista hän kiinnostui jo lapsena. Kun Malyhin oli 10-vuotiaana kesäleirillä Karjalankannaksella, hän repi housunsa paikalle jääneeseen piikkilankaan.
 Nyt Malyhin on alkanut opiskella historiaa ja kertoo, kuinka vankoilla panssarikuvuilla varustetut ja taitavasti maaston muotoja hyödyntävät puolustuslinnakkeet yllättivät puna-armeijan. Ne tuntuivat sodan alkuvaiheessa ylitsepääsemättömiltä.
 – Joulukuussa –39, kun puna-armeija yritti ensimmäistä kertaa rynnäköidä täällä Summassa eteenpäin, joukkomme eivät edes tajunneet, mistä päin suomalaiset tulittivat. Päällystöllä ei ollut ajantasaisia karttoja, Malyhin kertoo.
 Ilkka Kemppinen / Yle
 Konekivääripesäkkeistä ja tykkiasemista muodostuva Mannerheim-linja kulkee noin 140 kilometrin pituisena läpi Kannaksen Suomenlahdelta Laatokalle. Siihen kuului myös bunkkereita ja korsuja yhdistäviä juoksuhautoja ja kivenlohkareista rakennettuja panssariesteitä.
 Sotahistoriallisen kerhon jäsen  Anastasija Borzakovskaja , 23, tutkii järeän bunkkerin sammaloitunutta seinää. Hän kertoo tienneensä aiemminkin yhtä ja toista puolustuslinjasta, sillä siitä on puhuttu kerhossa. Omin silmin nähtynä asiat käsittää kuitenkin aivan eri tavalla, hän sanoo.
 – Näiden rakennelmien massiivisuus tekee suuren vaikutuksen, ja se, kuinka merkittävä koko linja oli sodan kannalta, Borzakovskaja sanoo.
 Neuvostoliitto tuhosi suurimman osan Mannerheim-linjan rakenteista välirauhan aikana, mutta osa Summan alueen järeistä miljoonabunkkereista on säilynyt hyvin. Grigori Vorobjov / Yle
 Talvisodan alussa Mannerheim-linja teki tehtävänsä, ja Suomi pystyi torjumaan Neuvostoliiton etenemisyritykset Kannaksella joulukuussa 1939. Suuret miestappiot kokenut puna-armeija keskeytti hyökkäykset tapaninpäivänä.
 Ei ole ihme, että osa opiskelijoista  kuulee taisteluista ensimmäisen kerran marraskuisella retkellä. Venäläisessä kouluopetuksessa talvisota mainitaan vain ohimennen.
 Suomen lukiotasoa vastaavan 10. luokan historiankirjassa opetetaan, että neuvosto-suomalaisesta sodasta odotettiin nopeaa voittoa.
 – Sodan luonteesta tuli kuitenkin pitkällinen. Suomen armeija teki ankaraa vastarintaa. Kahden kuukauden ajan puna-armeija ei pystynyt ylittämään vankkaa linnoitusjärjestelmää – Mannerheim-linjaa,  Venäjän historia 10  -kirjan vuoden 2019 painoksessa kerrotaan.
 Naš politeh -opiskelijakerho kasvattaa nuoria isänmaallisiksi, mutta puheenjohtaja Andrei Terterjanin mukaan isänmaallisuus ei ole sokeaa rakkautta omaa maata kohtaan vaan sen historian tuntemista.  Grigori Vorobjov / Yle
 Venäjän opetusministeriön suosittelema oppikirja toteaa yksiselitteisesti, että neuvostojohto teki päätöksen sodan aloittamisesta.
 Historiankirjan mukaan sota alkoi sen jälkeen, kun Suomi kieltäytyi maiden välisen rajan siirtämisestä kauemmas Leningradista. Neuvostojohto oli huolissaan Leningradin turvallisuudesta ja tarjosi vastineeksi maa-alueita Karjalasta.
 Tässä kohtaa historiankirjaa ei kuitenkaan mainita Saksan ja Neuvostoliiton ulkoministerien solmimaa Molotov-Ribbentrop-sopimusta, vaikka se käytännössä johti talvisodan alkamiseen. Sopimuksen salaisessa lisäpöytäkirjassa Saksa ja Neuvostoliitto sopivat Euroopan etupiirijaosta, mikä sinetöi neuvostojohdon aluevaatimukset Suomea kohtaan.
 Sodan luonteesta tuli kuitenkin pitkällinen. Suomen armeija teki ankaraa vastarintaa.   Venäjän 10. luokan historiankirja
 Talvisodan vähäinen merkitys venäläisessä historiantulkinnassa tulee esille myös oppikirjan jakson päättävässä yhteenvedossa. Siinä toisen maailmansodan alkuvuodet esitetään rauhan ajaksi.
 – Johdonmukaisen ja käytännönläheisen ulkopolitiikan ansiosta neuvostojohto onnistui pitkittämään lähes kahdella vuodella Neuvostoliiton sotaan liittymistä, historiankirja summaa ja kutsuu vuosia 1939–41 "rauhanomaiseksi lepotauoksi".
 Talvisota Ylen Elävässä arkistossa  Katso talvisodasta kertovia dokumentteja ja haastetteluja täällä: Talvisodan ankarat päivät 1939–1940
 Venäjän johdon tulkinta talvisodasta on muuttunut neuvostoajoista, ja se muuttuu edelleen.
 Presidentti  Boris Jeltsin  sanoi vuonna 1994 talvisotaa "Stalinin rikokseksi Suomea kohtaan". Vielä kymmenen vuotta sitten myös tuolloinen pääministeri  Vladimir Putin   piti Molotov-Ribbentrop-sopimusta  "moraalittomana".
 Vuonna 2015 tulkinta oli jo muuttunut,  kun Putin kutsui  Hitlerin ja  Josif Stalinin  etupiirijaon takaamaa sopimusta tärkeäksi, sillä se takasi Neuvostoliiton turvallisuuden.
 Tänä vuonna Venäjä julkisti ensimmäisen kerran Molotov-Ribbentrop-sopimuksen alkuperäisen version. Venäjän ulkoministeriö, valtiollinen media ja useat kärkipoliitikot ovat hehkuttaneet sitä neuvostodiplomatian voitoksi. Esimerkiksi presidentinhallinnon entinen päällikkö  Sergei Ivanov   sanoi, että venäläisten  tulisi olla ylpeitä sopimuksesta.
 Tihkusade taukoaa, kun  pietarilainen opiskelijaryhmä jatkaa matkaansa nuoren mänty- ja koivumetsän läpi. Ilman täyttää loppusyksyn pistävä tuoksu.
 Opiskelijat odottelevat vuoroaan, että saavat otettua valokuvia talveen valmistuvasta luonnosta.
 Puna-armeija mursi Suomen pääpuolustuslinjan helmikuussa 1940 Summajärven lähellä. Grigori Vorobjov / Yle
 Näillä samoilla seuduilla puna-armeija aloitti suurhyökkäyksensä helmikuussa 1940.
 Kymmenen päivän ankarien taistelujen jälkeen se mursi Mannerheim-linjan ja sai suomalaisjoukot perääntymään. Lopulta Suomi suostui neuvostojohdon sanelemiin ankariin rauhanehtoihin.
 Sota oli raskas myös venäläisille.
 Puna-armeijan sotilaita kuoli ja haavoittui moninkertainen määrä suomalaisiin verrattuna. Retkellä opiskelijoille kerrotaan, että talvisota vei yhteensä vajaan 140 000 neuvostoliittolaisen hengen. Suomalaisia kuoli vajaat 26 000.
 Suurin osa talvisodan venäläisuhreista oli kotoisin Leningradin alueelta tai nykyisin Pietarina tunnetusta kaupungista. Kuvassa kierroksen oppaana toiminut Vjatšeslav Sevostjanov. Grigori Vorobjov / Yle
 Neuvostosotilaat olivat varustautuneet huonosti sotaan, ja taistelujen lisäksi rivejä harvensivat myös jopa –40 asteeseen laskeneet paukkupakkaset. Andrei Terterjan Naš politeh -kerhosta sanoo, että sotilaiden paleltumia hoidettiin myös Pietarin polyteknillisella yliopistolla.
 – Opiskelijat olivat mukana kehittämässä laitetta, jonka sähkömagneettisten säteilyn avulla paleltumia parannettiin. Sen kerrotaan pelastaneen monia ihmishenkiä, Terterjan sanoo.
 Polyteknillisesta yliopistosta myös lähti joukko urheilijoita vapaaehtoisiksi rintamalle. Enemmistö sotilaista oli kuitenkin jo aiemmin palvelleita reserviläisiä.
 Talvisodan taisteluihin osallistuneet neuvostosotilaat olivat pääosin kotoisin Leningradista ja sen alueelta. Venäjällä talvisota olikin tragedia ennen kaikkea nykyisin Pietarina tunnetun kaupungin ja sen lähiseudun asukkaille.
 Opiskelijat Viktorija Jelisejeva ja Anastasija Borzakovaskaja Merkin hautausmaalla, jonne on hauduttu yli tuhannen tuntemattoman neuvostosotilaan jäänteet. Grigori Vorobjov / Yle
 Kun ilta Summassa jo hämärtyy , opiskelijoiden ryhmä saapuu viimeiselle kohteelleen.
 Venäläisnuoret hiljentyvät seisomaan neuvostosotilaille pystytetyn muistomerkin eteen Merkin hautausmaalle. Se on saanut nimensä tuhotun suomalaiskylän mukaan.
 Tänne on haudattu yli tuhat lähialueelta löydettyä puna-armeijan sotilasta, joista lähes kaikki ovat jääneet tuntemattomiksi.
 – Etsintätyöt jatkuvat. Kaatuneita makaa vieläkin näillä seuduilla, vaikka tapahtumista on aikaa jo 80 vuotta, Mihail Malyhin sanoo.
 Vuosi sitten talvisodan alkamisen merkkipäivänä tänne haudattiin 48 neuvostoliittolaisen sotilaan jäänteet.
 Sotahistoriallisen kerhon retkellä ammuttiiin paukkupatruunat kaatuneiden neuvostosotilaiden muistoksi.
 Grigori Vorobjov / Yle
 Malyhin ja kaksi muuta sarkatakkista miestä kohottavat talvisodassakin laajasti käytetyn sotilaskiväärimallin piiput ilmaan. He ampuvat kaatuneiden muistoksi paukkupatruunat.
 Oikeustieteen opiskelija  Marija Zavjavlovan , 20, tuntemukset retken päättyessä ovat ristiriitaisia.
 Zavjavlova kertoo lähteneensä mukaan, koska halusi tietää enemmän lähialueen tapahtumista. Hän sanoo olevansa tyytyväinen, että on saanut tutustua talvisotaan ja pitää tärkeänä, että Venäjällä tiedettäisiin sodasta yhtä paljon kuin Suomessa.
 Oikeustiedettä opiskelevan Marija Zavjalovan mielestä venäläisten tulisi tietää enemmän talvisodasta. Grigori Vorobjov / Yle
 Toisaalta kokemus oli myös epämiellyttävä.
 – Kun alkaa tajuta, mitä täällä on tapahtunut, eikä siitä ole kovin kauan aikaa, tuntee epämiellyttäviä väristyksiä iholla saakka. Tällainen kierros auttaa tajuamaan asian sisintä myöten, hän sanoo.
 Kenttäkeittiön eteen muodostuu  nopeasti jono. Opiskelijoille jaetaan tattaripuuroa ja höyryävää teetä.
 Nuotion ääressä lämmitellään kohmeisia käsiä. Kauempana olevat yrittävät pysyä liikkeessä välttääkseen kylmyyden.
 Sotahistoriallisen kerhon vetäjä Andrei Terterjan kertoo olevansa tyytyväinen retkeen. Hänen mielestään oikeaan isänmaallisuuteen ei kuulu vihamielisyys toisia kansakuntia kohtaan. Historiaa tulee käsitellä rehellisesti ja monesta eri näkökulmasta.
 – Isänmaallisuus ei ole sokeaa rakkautta omaa maata kohtaan, vaan se on myös historian tuntemista ja virheiden tunnustamista, Teterjan sanoo.
 Kenttäruokailun jälkeen ryhmä patikoi vielä joidenkin kilometrien päässä sijaitsevalle Leipäsuon asemalle. Siihen kului lopulta lähes neljä tuntia, viimeisestä lähijunasta myöhästyttiin eikä moni selviytynyt kotiin kuivin jaloin.   Grigori Vorobjov / Yle
 Oppaana toiminut Mihail Malyhin käy usein Suomessa pyöräilemässä ja kertoo olevansa iloinen siitä, että maiden suhteet ovat nykyään hyvät. Hän tietää silti, että talvisota on yhä arka aihe eikä ole varma, pitäisikö sitä enää sorkkia.
 Suomalaisille kun talvisota näyttäytyy eloonjäämistaisteluna, vaikka venäläisten silmissä kyse on lähinnä puskurivyöhykkeen hankkimisesta suurkaupungin ympärille.
 Asiasta kiinnostuneille pitää Malyhinin mielestä näyttää taistelupaikkoja, jotta he pystyvät itse muodostamaan mielipiteensä.
 – Jotta he näkisivät, millaista on sotia suon tähden, Malyhin sanoo.

Talvisota on venäläisille tuntematon – siksi pietarilaisnuoria viedään retkille Mannerheim-linjalle, "jonka valtaaminen otti niin koville"


Summary: Paperituotteiden erikoisliikkessä on pantu merkille kirjepapereiden vilkastunut kysyntä. Kirjeiden kirjoittaminen nostaa jälleen päätään harrastuksena.

Maria Niskanen , 31, selaa koristeellisia kirjepapereita paperituotteiden erikoisliikkeessä Jyväskylässä. Hän on viime kuukausina herätellyt vanhaa lapsuuden harrastustaan uudelleen henkiin hankkien kaksi uutta kirjekaveria Suomesta.
 – Käsin kirjoittaminen on aivan ihana tapa. Siinä alkaa ihan eri lailla ajatus juosta. Siinä keskittyy paremmin kuin muuten kirjoittaessa: ajatuksiaan miettii silloin syvällisemmin.
 Niskanen huomaa käsin kirjoittaessaan pääsevänsä helposti vauhtiin: alkukynnyksen ylitettyään hän lähtee rustaamaan kirjettä oikein kunnolla. Jälkeenpäin lukiessaan kirjoittamaansa tekstiä, hän usein yllättyy itsekin sen sisällöstä.
 – Joskus ihan alan nauraa itselleni, tällaistako kirjoitin. Ihan kuin myös oikeassa elämässä olisin saattanut sanoa samat asiat jollekin kasvotusten. Sitä ilmiötä ei tapahdu pikaviestintäalustoilla.
 Kirjepaperien kysyntä on lisääntynyt ainakin osassa paperituotteiden erikoisliikkeissä. Jyväskyläisessä Harjun Paperissa kirjepapereita ostavat niin nuoret kuin vanhemmatkin asiakkaat. Liikkeessä uskotaan villityksen johtuvan innostuksesta käsillä tekemiseen.
 Suomalaisessa kirjakaupassa toiveet kauniista kirjepaperiseteistä ovat lisääntyneet. Kirjakaupassa uskotaan sen liittyvän trendiin, jossa kynällä kirjoittaminen, tuunaus ja esteettiset asiat yhdistyvät.
 Bujoilu eli bullet journal, kalenterin, muistivihon ja päiväkirjan yhdistävä ilmaisumuoto on ollut jo pitkään arkipäivää. Siihen erityisesti liittyvä laadukkaiden kirjoitusvälineiden kysyntä on ollut kasvussa. Monia ihmisiä kiinnostaa myös kauniit design paperituotteet.
 Monella kirjeiden kirjoittamiseen hurahtaneilla on todennäköisesti ollut bujoharrastus ensin taustalla. Se mikä on bujoilusta opittu, tuodaan kirjepaperille tarrojen ja piirtämisen sekä eri askartelutapojen kautta.
 Niskanen haluaa uskoa, että kirjeenvaihdon nousussa on kyse käsillä tekemisen lisäksi myös kyllästymisestä pinnallisuuteen ja kaipuusta syvällisempään yhteyteen.
 – Tämä on vastavoima somelle: kirjeissä halutaan päästä pintaa syvemmälle. Käsinkirjoitetut kirjeet ovat henkilökohtaisempia ja tunteeltaan aidompia kuin koneella tai puhelimella kirjoitettu teksti, joka on paljon kylmempää ja kliinisempää.
 Kirjeitse Saksasta Suomeen sydänystäviksi
 Äänekoskelainen  Raija Toivo , 59, on ollut 43 vuotta katkeamattomassa kirjeenvaihdossa saksalaiseen kirjekaveriinsa, Mariin. Heistä on tullut sydänystäviä. He ovat myös tavanneet toisiaan vuosien varrella pitkälti yli toistakymmentä kertaa.
 Kirjekaveruus syttyi sattumalta.
 Toivon postilaatikkoon Äänekoskella tipahti yllättäen koalakarhupostikortti Saksasta 1976. Saksalainen Mari oli saanut Raijan, siihen aikaan tyttönimeltään Liimatainen, osoitteen yhteisen tutun kautta. Mari pyysi koalakortissa Raijaa kirjekaverikseen. Raija oli silloin 16 ja Mari 14.
 Henkinen yhteys löytyi tytöillä heti ensimmäisistä kirjeistä lähtien, ja ystävyys alkoi pikkuhiljaa syvetä.
 – Aluksi kirjeissä oli ainoastaan tavanomaisia lyhyitä lauseita. Sitten alkoi tulla rohkeutta enemmän ja halua tietää toisesta lisää. Kirjeet muuttuivat avoimemmiksi, tunteet tulivat myös mukaan.
 Raija Toivon kirjeystävä Mari pahoitteli ensimmäisessä postikortissaan, ettei ollut poika, mutta toivoi silti Raijan ryhtyvän kirjekaverikseen. Niko Mannonen / Yle
 Ystävykset jakavat kirjeissä kaiken: ilot ja surut. Ainoastaan politiikasta ja uskonnosta ei kirjeissä puhuta - ne eivät kiinnosta kumpaakaan.
 Kirjeet lensivät Suomen ja Saksan välillä tiuhaan. Ystävykset raapustivat tosilleen englanniksi kiivaimmillaan kaksikin kertaa viikossa. Joskus kirjeet saattoivat mennä ristiin. Kirjettä odotettiin molemmissa päissä yhtä malttamattomina, päiviä laskien.
 Toivo on säästänyt kaikki kirjeet ja muistoesineet. Kirjekaverit lähettelivät myös paljon paketteja toisilleen. Kerran Raijalle tuli jopa näytteet Marin huoneen tapettivaihtoehdoista.
 – Näissä vanhemmissa kirjeissä näkee, että kuoret on repäisty nopeasti auki. Sitä halusi niin kiihkeästi lukea heti sen kirjeen. Myöhemmät kirjeet on maltettu avata siististi veitsellä, Toivo naurahtaa.
 Kirjeystävykset ovat varttuneet teineistä äideiksi tosiaan tukien.
 Raija ja Mari ovat tavanneet myös säännöllisesti. He ovat tehneet useita yhteisiä matkoja muun muassa Lappiin. Niko Mannonen / Yle
 Toivo lensi Marin häihinkin Saksaan. Heidän miehensä ovat myös löytäneet yhteisen sävelen perheiden toistensa luona tehtyjen vierailujen kautta. Miehiä yhdistää muun muassa kalastus.
  Kirjekaveri kotisohvalla rupattelemassa
 Maria Niskanen löysi molemmat uudet kirjekaverinsa netistä. Toisen hän keksi kaverihaku.fi -sivuston kautta ja toisen keskustelualustoilta.
 Hän haaveilee rohkaistuvansa etsimään vielä yhden kirjeystävän myös ulkomailta. Siihen hän tulisi käyttämään Global Penfriends -sivustoa. Se on pitkäikäinen sivusto kirjeenvaihdon harrastajille.
 Kirjeenvaihtoharrastuksen juuret ovat pitkät. Suomalainen koululaiskirjeystäväpalvelu, International Youth Service eli IYS aloitti toimintansa 50-luvun alkupuolella Turussa. 1993 sillä oli puolen miljoonan 10–20-vuotiaan yhteys- ja harrastustiedot 120 eri maasta. Se teki siitä Helsingin Sanomien mukaan maailman suurimman alallaan.
 Vaikka IYS oli suomalainen palvelu, vähemmistö asiakkaista oli Suomesta, valtaosa tuli Isosta-Britanniasta, Ranskasta ja Italiasta. IYS lopetti toimintansa 2008, mutta sillä on edelleen kirjekaveri-ilmoituksia sisältävät fanisivut Facebookissa.
 Niskanen laittoi retroharrastuksen uudelleen tulille alkamalla ensin kirjoitella Varsinais-Suomessa asuvalle naiselle, joka on häntä 20 vuotta vanhempi.
 – Hän kertoi omassa kirjeilmoituksessaan olevan mummoenergiaa tarjolla. Ajattelin sen rikastuttavan elämääni ihanasti: ehkä oppisin hänen kauttaan näkemään joitain asioita, joita en muuten näkisi.
 Toinen Niskasen kirjekaveri asuu Inarissa Lapissa.
 Kirjeiden kirjoittaminen ei tunnu Niskasesta vähääkään vaivalloiselta. Kirjeiden sisältö riippuu paljon siitä, kenelle hän kirjoittaa. Pääasiassa kirjeeseen kertyvä teksti on arkipäiväistä kertomista, samalla tavalla kuin kirjekaveri tulisi kotisohvalle niitä näitä juttelemaan.
 – Kirjeen kautta tulee tunne kuin menisin hänen luokseen siinä paperilla ja kertoisin siinä kuulumisia. Se on henkilökohtaisempi ja aidompi tapa kommunikoida kuin kännykkää näpyttelisi.
 Niskanen on myös varastoinut kaikki vanhat kirjeensä.
 Kirjeenvaihto tuli hänen elämäänsä 90-luvulla. Niskasen äiti ehdotti 7-vuotiaalle Marialle, että hän alkaisi kirjoittamaan kirjeitä. 10 vuotta kirjeenvaihto oli iso osa Niskasen elämää.
 Kirjepaperilla tuulahdus menneestä
 Silloin tällöin Niskanen ottaa jälleen pinkan vanhoja kirjeitä esiin ja palaa menneeseen. Kirjeissä on kätkettynä pala Niskasen nuoruutta: paperilla selviää millainen hän on lapsena ja nuorena ollut.
 – Nolottaa, mutta sillä lailla kuitenkin lämmöllä, että millainen 10-vuotias Maria on ollut. Luettelee suosikkibändejä ja paljastaa kenestä luokkalaisesta tykkää. Salaisuudet on jaettu niihin kirjeisiin, mitä ei välttämättä joka ikiselle livenä olevalle kaverille ole kerrottu.
 Maria Niskasen mielestä palanen häntä itseään on tallentunut lapsuuden ajan kirjeisiin. Niko Mannonen / Yle
 Silläkin tavalla Niskanen kokee kirjeiden olevan henkilökohtaisempia kuin muunlainen tapa viestiä.
 Kirjeenvaihto kehittää Niskasen mielestä kieltä ja rikastuttaa sanavaraston lisäksi koko elämää. Kirjeisiin ei hänen mielestään tule kirjoitettua niin vihamielisiä ajatuksia ja negatiivisia kommentteja kuin näkee usein sosiaalisessa mediassa olevan.
 Myös kirjeen odottaminen on hänestä hyvästä, kun eletään somemaailmassa ja ollaan koko ajan tavoitettavissa. Niskasen mielestä kirjeissä on myös enemmän tunnetta, jota hymiöt eivät korvaa.
 – Olen kait jollain tavalla vanhanaikainen. Siinä on ihan omaa tunnetta, kun asettuu aloilleen ja alkaa kirjoittaa kirjettä. Sitten pitää vielä odottaa sitä vastausta. Siinä kaikessa on jotain omalaatuista ja mukavaa tunnetta, mitä ei ole millään pikaviestintäalustoilla.
 Raija Toivo on varastoinut kaikki vanhat kirjeet siististi pahvilaatikoihin ja tallentanut kirjeystävään liittyvät valokuvat kirjojen kansiin.
 Toivon englannin kielentaito on kehittynyt kirjeitä kirjoittaessa. Jos he eivät ole Marin kanssa tienneet jotain sanaa englanniksi, he ovat keksineet sille oman sananansa. Toivo on opiskellut koulussa myös saksaa, muttei ole halunnut antaa Marille kirjeiden kirjoittamisessa kotikenttäetua.
 Saksalaisen kirjeystävänsä ansiosta hän on lisäksi oppinut paljon vieraan maan kulttuurista. Hän on saanut myös paljon uusia ystäviä kirjekaverinsa kautta ja opetettua suomalaisia tapoja saksalaisille.
 – Mari rakastaa korvapuusteja ja on oppinut leipomaan niitä. Heillä on Saksassa myös sauna ja he ovat oppineet suomalaisten lailla nauttimaan luonnosta. Mari ja hänen miehensä pitävät paljon Suomesta: he matkailevat mielellään esimerkiksi Lapissa.
 Kirjeiden koristelu kirsikkana kakun päällä
 Koristelu on iso osa Toivon ja Niskasen kirjeitä. He haluavat nähdä kirjeiden eteen vaivaa ja sujauttaa arjen piristyksiä mukaan kirjekuoreen.
 – Kirje ei ole pelkkää tekstiä, vaan siitä näkee, että on panostanut siihen ihmiseen paperin kautta. Siinä tulee myös se henkilökohtainen osuus, jota ei todellakaan tapahtuisi pikaviestintäalustoilla, sanoo Niskanen.
 Raija Toivo harmittelee, ettei löydä kauniita kirjepapereita Äänekosken kaupoista ja marketeista. Hän ei missään nimessä halua kirjoittaa kirjettä pelkälle valkoiselle paperille.
 Raija Toivon sisko on taitava kuvittamaan kirjepapereita. Niko Mannonen / Yle
 Hänen nuorempi siskonsa on hyvä piirtämään: hän on koristellut Raijalle valkoisia papereita kukin, eläimin, lumiukoin ja mitä erilaisimmin koristein. Toivo on monistanut siskonsa piirustuksia kirjepapereiksi.
 – Olen todella kiitollinen siskolleni näistä piirustuksista. Valitsen kirjepaperin aina huolella riippuen kirjeen sävystä. Myös oikeanlainen postimerkki on tärkeä.
 Toivolla on kaksi hyvää ystävätärtä Suomessa, mutta eniten hän on edelleen tekemisissä saksalaisen Marin kanssa.
 Raija ja Mari pitävät yhteyttä viikoittain, joskus jopa päivittäin. Kirjeiden lisäksi he soittelevat ja laittavat viestiä somessa. Kirjeiden kirjoittaminen on harventunut, muttei hiipunut. Kirjeenvaihdossa ei ole koskaan ollut puolta vuotta pidempää taukoa.
 Jossain vaiheessa Mari oli huolissaan heidän yhteyden katkeamisesta, mutta Toivo on aina tiennyt yhteydenpidon jatkuvan.
 Toivo ottaa aina saamansa kirjeen viereen, kun alkaa vastaamaan siihen. Niko Mannonen / Yle
 Seuraava riemukas jälleennäkeminen on suunnitteilla Saksaan ensi vuoden joulumarkkinoille. Ystävykset pyrkivät tapaamaan nyt vielä mahdollisimman paljon, kun jalat vielä kantavat.
 Maria Niskanen ei ole pitänyt yhteyttä vanhoihin kirjekavereihinsa, mutta hänellä on toiveissa löytää heidät uudestaan.
 – Minulla on sellainen kutina, että netin syövereistä saisin heidät saalistettua. Haluaisin taas uudelleen aloittaa heidän kanssaan kirjeenvaihdon. Se olisi aika ihana, jos se onnistuisi.
 Voit keskustella aiheesta 24.11.2019 klo 17 saakka.

Maria Niskanen, 31, syttyi kirjeenvaihdosta vuosien jälkeen uudelleen: "Kirjeissä halutaan päästä pintaa syvemmälle"


Summary: Vaaleissa valitaan yli 450 edustajaa kahdeksaantoista aluevaltuustoon.

Hongkongissa äänestetään parhaillaan aluevaaleissa.
 Kaupungissa vaikuttava protestiliike on kehottanut itsehallintoalueen asukkaita malttiin vaalien alla. Protestoijat toivovat, että vaalien tulos lähettää demokratiamyönteisen viestin sekä Kiinalle että Pekingin tukemalle Hongkongin hallinnolle.
 Viranomaiset ovat uhanneet lykätä vaaleja, jos äänestyspaikoilla puhkeaa uusia protesteja,  Britannian yleisradioyhtiö BBC raportoi.
 Hongkongissa on 7,4 miljoonaa asukasta, joista 4,1 miljoonaa on rekisteröitynyt äänestäjiksi. Yleensä aluevaalien äänestysprosentti on jäänyt alhaiseksi, mutta tällä kertaa vaaleihin on rekisteröitynyt satojatuhansia uusia äänestäjiä.
 Alustavien tietojen mukaan äänestysprosentti on nousemassa huomattavasti korkeammaksi kuin aikaisemmin. Äänestyspisteillä on nähty pitkiä jonoja, uutistoimisto Reuters kirjoittaa.
 Yhteensä yli tuhat ehdokasta kamppailee 452 aluevaltuustopaikasta. Tällä hetkellä Kiinalle myötämielisillä puolueilla on hallussa enemmistö paikoista.
 Demokratiaa tukevat ehdokkaat haluavat lisätä valtaansa aluevaltuustoissa, joilla on perinteisesti ollut jonkin verran vaikutusvaltaa itsehallintoalueen aluejohtajan valintaan. Protestoijat ovat vaatineet Hongkongin nykyisen hallintojohtajan  Carrie Lamin  eroa.
 Pekingiä tukevat ehdokkaat ovat kannustaneet äänestäjiä ilmaisemaan vaaleissa kyllästymisensä kaupungissa jo pitkään jatkuneisiin levottomuuksiin, BBC kirjoittaa.
 Lue lisää:
 “En kertonut vanhemmilleni, miksi itkin” – Hongkongin yhä hurjemmiksi muuttuvat mielenosoitukset rikkovat perheitä ja jakavat kaupunkia
 Toimittajalta: Milloin ne tankit tulevat? Tuskin seuraavaksi, sillä Hongkongin mielenosoitukset voisi lamauttaa muullakin tavalla

Hongkongissa äänestetään aluevaaleissa – Protestoijat toivovat tulosten lähettävän viestin Kiinaan


Summary: Balettitanssija, kulttuurivieras Marko Juusela saa tietää usein vasta päivää ennen, missä hän huomenna tanssii.

PIETARI  Kello on vähän vaille yksitoista perjantaiaamuna, ja viimeiset tanssijat kiirehtivät sisään henkilökunnan ovesta. Baletin aamutunnit alkavat yhdeltätoista, ja  Marko Juusela , 19, on ollut jo hyvissä ajoin harjoitussalissa, kuten aina.
 Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on kiinnitetty Mariinski-teatterin balettikuntaan, ja Pietarissa hänen tärkein tukijansa on presidentti  Putinin  ystävä.
 Marko on harjoittelemassa useimmiten jo kymmeneltä, sillä hän haaveilee urasta Mariinskin solistitanssijana. Pesti teatterissa alkoi tänä syksynä.
 Samassa talossa ovat työskennelleet venäläisen baletin maailmantähdet,  Rudolf Nurejev  (1938–1993) ja  Mikhail Baryshnikov , ja Juuselalla on kaikki mahdollisuudet merkittävään uraan balettitanssijana. Ei hän muuten olisi jo näin pitkällä.
 Juusela näyttää nuorelta gasellilta tehdessään harjoituksissa näyttävän hypyn. Se on baletin kielellä grand jeté, ja yksi solistitanssijoiden bravuureista. Siinä jalat ojentuvat ilmassa mahdollisimman komeaan spagaattiin. Hetken näyttää siltä kuin Marko leijuisi.
 Silti aina on hiomisen varaa. Sen Marko näkee harjoitussalin peilistä.
 – Tässä työssä pitäisi oppia työskentelemään ilman peiliä. Pitäisi tietää, miltä kehossa tuntuu, kun tekee kaiken oikein, Juusela sanoo.
 Marko Juusela jakaa keittiön saman kerroksen asukkaiden kanssa. Mariinskin asuntola sijaitsee kivenheiton päässä teatterista. Antti Haanpää / Yle
 Tiukat kotiintuloajat, baabuskat vartijoina
 Syksyllä neljä vuotta sitten Marko seisoi isän, äidin ja isän venäläisen ystävän kanssa Vaganovan balettiakatemian aulassa.
 15-vuotiasta Markoa oli vastassa täysi kaaos.
 Hänet oli bongattu Vaganovaan Mikkelin kansainväliseltä balettileiriltä, ja nyt suomalaistanssijan piti kirjoittautua sisään kouluun.
 Kaikki paikat olivat täynnä vanhempia, jotka saattoivat lapsiaan akatemiaan, eikä Juuselan iso matkalaukku mahtunut mihinkään.
 Venäjän kieli täytti ilman, kun akatemian virkamiehet tutkivat dokumentteja, passeja, viisumeita, leimoja ja allekirjoituksia.
 Isän venäläisen ystävän avulla Juuselat pääsivät eteenpäin ja asuntolaan, johon Marko majoittui.
 Vaganova on sisäoppilaitos, jonka käytäviä baabuskat, eli “venäläiset mummot” vartioivat.
 Yksi heistä esitteli Juuseloille taloa. Ja siinä on, mitä esitellä.
 – Onneksi isän kaveri oli mukana. Kukaan ei puhunut englantia, enkä ymmärtänyt mitään, mitä baabuska kertoi.
 Pietarin Aleksanterin teatterin takana oleva komea, uusklassinen rakennus on venäläisen baletin sydän. Sisäoppilaitoksen portaita ovat juosseet ylös ja alas myös Nurejev ja  Vatslav Nižinski  (1890–1950), venäläisen baletin merkittävä uudistaja.
 Oppilaat asuivat kahden hengen koruttomissa huoneissa, joiden seinät oli maalattu keltaisiksi. Kapeiden sänkyjen välissä oli pieni kaapisto, ja sängynpeittona kuvioitu viltti.
 Huonetoverit jakoivat vessan ja suihkun kahden muun oppilaan kanssa, ja koko käytävä käytti samaa keittiötä. Se ei ollut aina ihan helppoa. Sisällä ei saanut polttaa, eikä käyttää alkoholia.
 Asuntolassa oli tiukat kotiintuloajat.
 Sisällä piti olla kymmeneltä illalla, ja baabuskalle oli ilmoittauduttava, jos lähti ulos.
 Välillä iski koti-ikävä.
 – Kaipasin koiriani, perhettä, suomalaista ruokaa ja ruisleipää. Juustoja, maitoa ja voita. Ja irtokarkkeja. Venäjällä ei ole samanlaista valikoimaa, Juusela luettelee.
 Hän herkistyy, kun puhe kääntyy perheen koiriin Naantalissa.
 Marko haaveilee omasta asunnosta Pietarissa. Antti Haanpää / Yle
 “En ymmärtänyt mitään”
 Alku oli Vaganovassa hämmentävä. Tanssi luisti, mutta Juusela ei ymmärtänyt mitään, mitä tunneilla puhuttiin. Hän ei osannut sanaakaan venäjää.
 Vaganova on yksi maailman arvostetuimpia balettikouluja. Se perustettiin vuonna 1738, eli yli 280 vuotta sitten. Historiaa riittää.
 Tilannetta koulussa helpotti se, että Juuselan opettaja  Ilya Novoseltsev  tunsi Markon jo Suomesta, poikien balettileiriltä Mikkelistä. Hän poimi Markon Vaganovaan.
 – Meillä oli yhteys. Hän tiesi, kuka olen ja miten tanssin.
 Silti suurin osa asioista meni alussa sivu suun kielen takia.
 – Ihmiset kertoivat, mitä piti tehdä, mutta en ymmärtänyt, mistä he puhuivat. Siitä alkoi venäjän kielen opiskelu, Juusela sanoo.
 Mariinskin asuntolassa ei ole kotiintuloaikoja toisin kuin Vaganovassa. Antti Haanpää / Yle
 Suomen kansallisbaletin balettioppilaitokseen verrattuna Vaganovassa on paljon enemmän tunteja, ja oppilailta vaaditaan Juuselan mukaan enemmän.
 Täyttä tanssimista voi olla jopa kahdeksan tuntia päivässä, ja liikkeet käydään läpi juurta jaksaen.
 – Meille selitettiin paljon yksityiskohtaisemmin, miten baletin liikkeet toimivat, ja miten ne on tehty.
 Opettajista tuli Vaganovassa “toisia vanhempia”, jotka auttoivat myös arjen pulmissa. Venäjällä asiat tehdään venäläisittäin, ja siinä on ulkomaalaisilla oppimista.
 Vaganovassa opettajia teititeltiin, ja heiltä pyydettiin lupa, jos oppilas halusi sanoa jotain. Teitittely on muutenkin elinvoimainen osa venäläistä kulttuuria.
 Palaute oli Vaganovassa suoraa, ja joskus Juuselasta tuntui, että se meni överiksi.
 Opettajat pyysivät oppilaita korjaamaan liikkeen saman tien, jos se meni huonosti.
 – Mutta kukaan ei ikinä sanonut minulle mitään todella pahaa, Juusela sanoo.
 Opettajien lisäksi baabuskoilla on merkittävä rooli akatemiassa. He pitävät kodinomaista henkeä yllä.
 – He juttelivat meille kaikenlaisista mukavista asioista.
 Juusela puhuu “venäläisistä mummoista” lämmöllä.
 – He ottivat meidät nopeasti omakseen, antoivat karkkeja ja tulivat katsomaan esityksiämme, Juusela sanoo.
 Vaganovassa kukaan ei sanonut minulle ikinä mitään todella pahaa, Juusela toteaa. Antti Haanpää / Yle
 Tosi-tv-julkkis tukena
 Pietarissa jo neljä vuotta asunut Juusela on turkulaisen  Raija Lehmussaaren  balettikoulun kasvatti.
 Venäjällä Juuselan uraan on vaikuttanut voimakkaimmin  Nikolai Tsiskaridze .
 Eikä hän ole kuka tahansa persoona.
 Georgialainen Tsiskaridze, 45, on yksi Venäjän rakastetuimpia balettitanssijoita, joka teki uransa Moskovan Bolšoi-teatterin ensitanssijana.
 Tätä nykyä hän on Vaganovan balettiakatemian rehtori.
 Sen lisäksi Tsiskaridze on presidentti Putinin ystävä, joka monen muun kulttuurivaikuttajan tavoin tuki julkisesti Krimin valtausta vuonna 2014.
 Tsiskaridze on myös tosi-tv-sarjoista tutuksi tullut julkkis, ja hänen kanssaan Marko vaihtaa aktiivisesti viestejä puhelimella.
 Juusela puhuu Tsiskaridzestä kunnioituksella. Georgialainen opetti häntä Vaganovassa kahden viimeisen vuoden aikana. Kurssin valmistujaisjuhla oli viime heinäkuussa.
 – En ole koskaan tavannut ketään toista opettajaa, joka ottaa oppilaansa niin lähelle, Juusela toteaa.
 Georgialainen tietää Markon mukaan baletista kaiken.
 Opettajana hän on kannustanut Markoa tutustumaan muihin taidemuotoihin, kuten kuvataiteisiin, sillä Pietari on täynnä kiinnostavia museoita. Hän on auttanut Juuselaa myös ymmärtämään venäläistä kirjallisuutta ja Venäjän historiaa.
 Päivät teatterilla alkavat aamutunnilla. Antti Haanpää / Yle
 Tsiskaridze on kertonut Juuselalle jopa omasta elämästään. Ja Juusela hänelle omastaan.
 Kun Juusela tanssi ensimmäisen kerran tänä syksynä Mariinskissa, Tsiskaridze istui katsomossa.
 Opettaja ja oppilas tapasivat esityksen jälkeen.
 – Hän halasi ja pussasi otsalle ja sanoi olevansa todella iloinen puolestani, Juusela toteaa.
 Nurejev juoksi näillä käytävillä
 Koristeelliset kaakelit halkeilevat kapeiden käytävien lattioilla Mariinskissa, jonka takatiloissa näkyvät historian kerrokset. Talo avattiin vuonna 1860. Juusela kiiruhtaa tänä syksynä harjoituksista toiseen, sillä uusien tanssijoiden on otettava talon klassikkoteokset nopeasti haltuun.
 Itse asiassa hän juoksee.
 Samoja sokkeloisia käytäviä kuin Nurejev ja Baryshnikov Neuvostoliiton aikana. Silloin puhuttiin Kirovin baletista.
 Ohjelmistossa on muun muassa  Sylvia ,  Prinsessa Ruusunen  ja  Joutsenlampi , ja tanssijoiden pitää pystyä hyppäämään lennosta mihin tahansa esitykseen.
 Mariinskissa balettikuoro (corps de ballet) saa tietää useimmiten vain päivää ennen, missä teoksessa he huomenna tanssivat.
 – Suurin osa ajasta menee nyt töihin, Juusela sanoo.
 Hän on päässyt tekemään Mariinskissa jo muutaman pienen roolin: paašipojan  Bahtšisarain suihkulähteessä  ja nuken  Pähkinänsärkijässä .
 Aina on parantamisen varaa. Harjoittelu ei lopu koskaan. Antti Haanpää / Yle
 Vapaa-aikaa ei juuri ole, ja Juusela sukkuloi Mariinskin ja teatterin asuntolan väliä. Sinne hän muutti kesäloman jälkeen.
 Mariinskin asuntola on Krjukovin kanavan varrella, kivenheiton päässä teatterista.
 Vaganovassa opettajat ja baabuskat pitivät oppilaista huolta, nyt Markon on pärjättävä omillaan.
 Hänellä on Mariinskin asuntolassa oma huone, jonka päätyyn mahtuu sänky poikittain. Tilaa jää vielä kapealle pyykkien kuivaustelineelle. Naapurihuoneessa asuu Vaganovasta tuttu espanjalainen opiskelutoveri, joka tuli Pietariin Madridista. Nyt he ovat työtovereita.
 Nuoret miehet jakavat yhteisessä eteisessä olevan erillisen suihkun ja erillisen vessan. Solun keittiö on käytävän päässä.
 Mariinskin asuntolassa asuu myös tähtiä, ja Juusela tietää, että heillä on tilaa aivan toisella tavalla, mutta juuri nyt oma huone asuntolassa käy suomalaistanssijalle, sillä vuokra on nimellinen.
 Marko haaveilee omasta asunnosta.
 – Se olisi kiva jossain kohtaa, mutta ei tämäkään huono ole, kun saan tänne lisää kalusteita.
 Grand jeté kuuluu aamutunnin harjoituksiin. Antti Haanpää / Yle
 Yöpöydällä odottaa Vankileirien saaristo
 Juuselan työpäivät Mariinskissa alkavat aamulla yhdeltätoista ja päättyvät puoliltaöin, jos illalla on esitys. Töitä tehdään kuutena päivänä viikossa.
 Joskus nuoret tanssijat lähtevät yhdessä ulos syömään esityksen jälkeen, ja silloin paikalle ilmestyy usein myös faneja. Tai Tsiskaridze. Hän tapaa silloin tällöin entisiä oppilaitaan.
 Venäjällä balettitanssijat kuuluvat taiteen eliittiin, ja heitä palvotaan aivan toisella tavalla kuin Euroopassa.
 Juusela uskoo, että hänen tulevaisuutensa balettitanssijana selviää kolmen vuoden sisällä. Ja juuri nyt hänestä tuntuu, että Pietarista alkaa tulla hänen kotinsa. Se on vielä tähän asti ollut Naantalissa.
 Nähdäänkö tanssijalupaus Suomen kansallisbaletissa?
 Siihen Marko ei vastaa, mutta hän miettii mahdollisuuksiaan Keski-Euroopassa, jos ura ei Mariinskissa etene.
 Ja tänä iltana hän käy Pietarissa nukkumaan todennäköisesti myöhään.
 Yöpöydällä on venäläisiä klassikoita, kuten  Saatana saapuu Moskovaan  ja  Vankileirien saaristo .
 – Koetan saada kiinni siitä, mitä en vielä tiedä venäläisestä kulttuurista.
 Ja ennen kuin Marko nukahtaa, hän miettii, mitä voisi tehdä huomenna harjoituksissa paremmin.
 Pietarista on tulossa Markon koti. Hän on asunut siellä jo neljä vuotta.  Antti Haanpää / Yle
 Marko Juusela, 19, kiinnitettiin ensimmäisenä suomalaistanssijana Mariinski-teatteriin Pietariin – "Yksi unelma on toteutunut"

Marko, 19, tanssii ensimmäisenä suomalaisena Mariinskissa – venäläinen tosi-tv-julkkis tärkeä tuki maan ymmärtämisessä


Summary: Nyt käytettävissä olevat esteettömät pelit ovat lähinnä kuntoutukseen suunniteltuja.

Suomen elektronisen urheilun liitto (SEUL)

Kaverukset  Isto Ilomäki  ja  Markus Pieniluoma  Tampereelta ovat tasaväkisiä kilpakumppaneita: eroa heillä on vain sadasosasekunteja kun ajetaan moottoripyörällä lähes 300 kilometrin tuntinopeutta. Kuulostaa vaaralliselta ja siltä se tuntuukin. Ajo tapahtuu kuitenkin sisätiloissa.
 Ilomäen kilpailijanimi e-urheilussa on Ikaros, mutta Pieniluoma tyytyy pelaamaan omalla nimellään.
 – Mutta olen kyllä hurjapää, hän kuitenkin muistuttaa.
 Kysymys on e-urheilusta eli elektronisesta urheilusta. Yleensä se vaatii tarkkaa sorminäppäryyttä, ja haasteet hienomotoriikassa jättävät lajin ulkopuolelle. Tilanne on nyt muuttumassa.

 Luontaiset vaistot peliin
 Ilomäki ja Pieniluoma osallistuivat Suomen ensimmäisiin Special eSports SM-kisoihin, jotka pidettiin Apuvälinemessujen yhteydessä Pirkkalassa marraskuussa. He saivat kokeilla erityisryhmille suunniteltuja pelejä.
 Laitteita on kehitellyt eXerium, joka on tamperelainen start up -yritys. Sen tarkoituksena on tuottaa pelejä, joitten tehtävänä on aktivoida keskivartaloa ja muutenkin saada ihminen liikkumaan pelatessaan.
 Kisoissa oli valittavana kolme vaihtoehtoa: Road Racing eli moottoripyörällä ajo asfalttiradalla, tarkkuuslento lentokoneella tai Tuubiryntäys, jossa väistellään kovaa vauhtia lähestyviä esineitä. Reaktionopeutta koetellaan näissä kaikissa.
 Hurjastelua ja vaaran tunnetta
 Pelien tuomiseksi myös vammaisten ulottuville on perustettu Special eSports -verkosto. Se on syksyn mittaan järjestänyt karsintoja Joensuussa, Jyväskylässä, Järvenpäässä, Kuopiossa, Oulussa, Seinäjoella ja Tampereella.
 Ilomäelle ja Pieniluomalle on erityisesti ollut mieleen moottoripyörällä hurjastelu. Oikeaakin moottoripyörää ohjaillaan kallistelemalla ja niin myös tässä. Pelituoli taipuu ja kallistelee kun näytön kuva liikkuu. Kurvin lähestyessä pyörän kallistaminen tapahtuu ikäänkuin vaistomaisesti. Vaaran tuntu on ilmiselvä, joten jännitystä piisaa.
 – Siinä aivan kuin itse istuisi moottoripyörän selässä, kuvaa Markus.
 Alunperin laitteet suunniteltiin kuntoutukseen, mutta pian huomattiin muutkin hyödyt.
 – Nämä soveltuvat myös kilpailuvälineiksi, sanoo  Janne Lähdekorpi . Hän on Suomen Kuntoutusvälineet Oy:n eli eXeriumin kehitysjohtaja.
 Esteetön e-urheilu Kuntouttamiseen tarkoitetut välineet voivat sopia myös e-urheiluun. Saavutettavan e-urheilun ensimmäiset SM-kisat pidettiin Tampereella marraskuussa. Tänä vuonna perustettu Special eSports- verkosto järjestää kilpailuja ja sarjamuotoista toimintaa.
 Pelien kehittely alkoi vuonna 2003. Tavoitteena on ollut, että peliä olisi helppo käyttää.
 –Tämä malli madaltaa kynnystä pelata, mutta se sopii myös ei-vammaisille, huomauttaa Lähdekorpi.
 Paikallaan istuminen ei siis ole enää pelaajan helmasynti.
 – Keskivartalon liike pumppaa ravinteita liikkeelle. Tätähän pelataan selkärankaa liikuttamalla, mikä on ihmiselle hyvin luonnollinen tapa liikkua, selvittää Lähdekorpi.
 Pyörällä ajanut tietää tämän pelin periaatteet. Luontaiset vaistot ohjaavat asfalttiradan mutkassakin.  Jani Aarnio / Yle
 Pelien passivoivasta vaikutuksesta ovat olleet huolissaan muutkin kuin liikunnanopettajat. Liikkumaan pistävä peli voisi olla osa ratkaisua.
 – Tämä sopii myös vaikka välituntiliikunnaksi, kun koululaiset muutenkin pelaavat, visioi Lähdekorpi.
 Markkinointia ulkomaillekin
 Lähdekorpi näkee kehon avulla tapahtuvalla pelaamisella hyvät mahdollisuudet vaikka vientituotteena.
 – Sähköinen urheilu on nousussa ja esteettömyys siinä on valtti. Tähtäin onkin asetettu ulkomaille vaikka kotimaassakin käyttöä olisi, arvioi hän.
 Moottoripyöräkokemus on innostanut uusiin suorituksiin Ilomäkeä ja Pieniluomaa, jotka ovat muutenkin innokkaita tietokoneen äärellä viihtyjiä.
 – Yleensä pelaaminen on hankalaa, mutta näillä laitteilla se onnistuu, sanovat Ilomäki ja Pieniluoma yhteen ääneen.
 Pelin jännitys kasvaa kun pelaajia on monta ja kokemuksia voi jakaa heti paikan päällä.  Jani Aarnio / Yle
 – Ei sen väliä miten pärjää, mutta reilulla pelillä mennään. Mutta kuitenkin kärkeen on aina päästävä, sanovat Ilomäki ja Pieniluoma
 Pieniluoma voittikin moottoripyöräkisan finaalissa kultaa ja Ilomäki sai hopeaa.
 Esteettömyydessä vielä tehtävää
 Saavutettava e-urheilu on vielä matkansa alussa. Nyt käytettävissä olevat pelit ovat lähinnä kuntoutukseen suunniteltuja.
 – Kuntouttavien laitteiden käyttö on ihan hyvä asia, mutta varsinaisia saavutettavan e-urheilun välineitä ei vielä markkinoilla juurikaan ole, huomauttaa liikuntabiologi  Aapo Räntilä . Hän toimii Suomen elektronisen urheilun liitossa valmentajana ja kouluttajana.
 – Tavoitteena olisi, että kaikki pääsisivät pelaamaan eikä tarvitsisi katsoa, onko henkilö esimerkiksi pyörätuolissa tai muuten esteellinen. Markkinoita kehittyneille saavutettavan e-urheilun välineille olisi kyllä olemassa, uskoo Räntilä.
 – Tiedetään, että esimerkiksi Microsoftilla on peli rajoittuneille pelaajille, mutta se lienee prototyyppiaseella.
 Halu pelata e-pelejä elää kuitenkin kovana, eikä istuminen pyörätuolissa ole mikään este. Innostus on tiettävästi johtanut omintakeisiin ratkaisuihin.
 – Jotkut ovat ratkaisseet nämä ongelmat omatoimisesti, tietää Räntilä.
 – On tehty virityksiä vaikkapa hiiren käyttöön, mutta kaupallisiin tuotteisiin asti ne eivät tietenkään näy, hän sanoo.

Esteettömässä e-urheilussa pelin ratkaisee vartalon liikuttaminen – ei sorminäppäryys


Summary: Peruspalvelut tulisi jatkossakin saada ostaa käteisellä, muuten Suomen Pankki on valmis puuttumaan asiaan.

Ravintolassa ei käy käteinen.
 Urheiluravintola O'Learys vasta-avatussa kauppakeskus Triplassa halusi kokeilla jotain uutta. Se jätti käteisen kokonaan pois. Maksaa voi kortilla ja ehkä tulevaisuudessa mobiilimaksulla.
 Kysytäänpäs asiakkailta.
 Lounasaika on alkamassa ja ravintola täyttyy nopeasti keltatakkisista rakennustyöntekijöistä. Asiakkaita kortilla maksaminen ei tunnu haittaavan.
 Helsinkiläinen  Omar Mekhane  ei edes aluksi huomannut, että ravintolassa käy vain kortti.
 – Ei tämä minua haittaa. Itse maksan yleensä mobiilimaksulla, en edes kortilla enää niin paljoa, sanoo parikymppinen Mekhane.
 Vaikka kortti- ja mobiilimaksaminen yleistyvät kovaa vauhtia, noin kymmenen prosenttia suomalaisista maksaa edelleen pelkästään käteisellä. Suomen rahaviranomainen pelkää nyt, että nämä suomalaiset joutuvat eriarvoiseen asemaan, jos seteleillä ja kolikoilla ei voi tulevaisuudessa enää maksaa ostoksiaan.
 Yksi asiakas on kääntynyt pois, kaikki muut ovat olleet ihan ok tämän kanssa.  Jone Salmela, ravintolapäällikkö, O'Learys
 O'Learys on ollut nyt auki kuukauden. Ravintolapäällikkö  Jone Salmelan  mukaan kokemus käteismaksusta luopumisesta on ollut hyvä.
 Tarjoilijoiden työ on nopeutunut, kun ei tarvitse enää laskea vaihtorahoja. Kulut ovat pienemmät, kun yritys ei maksa pankille käteisen tallettamisesta tai vartiointifirmalle rahojen noutamisesta. Edes kassakaappia ei enää tarvita.
 Myös tiskin toisella puolella käteismaksuttomuus on otettu hyvillä mielin vastaan – ainakin pääsääntöisesti.
 – Yksi asiakas on kääntynyt pois, kaikki muut ovat olleet ihan ok tämän kanssa. Osa tietty kummeksuu hieman, sanoo Salmela.
 Käteismaksuttomia putiikkeja vielä vähän
 O'Learysin lisäksi Triplassa on myös muutama muu kahvila, joka on luopunut käteisestä. Ympäri vuorokauden auki olevassa K-kaupassa ei voi maksaa käteisellä yön tunteina, turvallisuussyistä.
 Käteisestä kokonaan luopuneita kauppoja ja ravintoloita on Suomessa vasta kourallinen, kerrotaan Kaupan liitosta sekä matkailu- ja ravintola-alaa edustavasta Marasta.
 Syksyllä avattiin Lappeenrannan opiskelijakampukselle  ensimmäinen käteismaksuton ruokakauppa . Muuten kolmella isoimmalla vähittäiskaupan ketjulla ei ole suunnitteilla uusia käteismaksuttomia kauppoja.
 Maran varatoimitusjohtajan  Veli-Matti Aittoniemen  mukaan liitolla ei ole virallista kantaa käteisen käyttöön, mutta hän näkee kortti- ja mobiilimaksamisen yleistymisessä hyviä puolia.
 – Käteisen käsittely on nykyään yrityksille hankalaa ja kallista, kun pankkien palvelut ovat supistuneet. Harmaa talous vähenee, kun kortti- ja mobiilimaksusta jää aina jälki, sanoo Aittoniemi.
 Pioneerimaihin Ruotsiin ja Norjaan verrattuna Suomi tulee hieman jäljessä. Ruotsissa on jopa julistettu tavoitteeksi päästä joku päivä kokonaan eroon käteisestä.
 Peruspalvelut pitäisi saada käteisellä
 Pitäisikö seteleistä ja kolikoista päästä meilläkin eroon? Suomen Pankin mukaan ei.
 Pelkästään käteistä käyttäviä ihmisiä on noin kymmenen prosenttia suomalaisista ja määrä hupenee tasaisesti, sanoo maksujärjestelmistä vastaava osastopäällikkö  Päivi Heikkinen  Suomen Pankista.
 Keitä he ovat? Vanhuksia, maahanmuuttajia, maksuhäiriöisiä, tietosuojastaan tarkkoja sekä lapsia. Osalla voi olla fyysisiä ominaisuuksia tai oppimisvaikeuksia, joiden takia digitaalinen maksaminen ei onnistu.
 – Suomessa on ihmisiä, jotka tarvitsevat käteistä. Siksi on tärkeää, että myös käteisellä voi osta palveluita ja tuotteita. Erityisesti silloin, kun on kysymys arkipäivän elämälle tärkeistä asioista, sanoo Heikkinen.
 Heikkinen ei näe ongelmallisena, että isossa kauppakeskuksessa Helsingissä muutama ravintola luopuu käteismaksusta. Läheltä löytyy varmasti ruokapaikkoja, joissa käteinen käy.
 Mutta entä jos paikkakunnan ainoa apteekki tai ruokakauppa lopettaisi käteisen vastaanoton? Heikkisen mukaan se asettaisi osan asukkaista eriarvoiseen asemaan. Silloin Suomen Pankki joutuisi puuttumaan asiaan.
 – Tällaisessa tilanteessa joutuisimme aika vakavasti miettimään, että voidaanko näin toimia, sanoo Heikkinen.
 Osastopäällikkö Päivi Heikkinen Suomen Pankista muistuttaa, että lapset oppivat tutkitusti vastuullisemmiksi rahankäyttäjiksi käteisen avulla. Korttirahan kulumista on aikuistenkin hankalampi hahmottaa kuin kukkarossa olevia seteleitä ja kolikoita. Markku Pitkänen / Yle
 Jopa sähköisen maksamisen mallimaassa Ruotsissa on noustu pienimuotoiseen kapinaan käteisen käytön puolesta,  kirjoittaa BBC . Nyt naapurissa pohditaan,  pitäisikö pankkeja velvoittaa käteisen vastaanottamiseen ja tarjoamiseen  (Sveriges Riksbank).
 Norjassa ja Tanskassa lainsäädäntö velvoittaa ottamaan vastaan käteismaksuja. Suomessa näin ei ole, mutta asiakkaalle on kerrottava selkeästi hyväksytyt maksuvälineet.
 – Suomessa ei ole vielä tarvinnut ottaa sääntelyllä kantaa käteiseen. Jos lieveilmiöitä syntyy, meidän pitäisi olla valmis reagoimaan, sanoo Heikkinen.
 Heikkinen muistuttaa, että käteinen on ainoa toimiva maksuväline, jos tietoverkot kaatuisivat koko maassa.
 Vaikka lounastauolla oleva rakennustyöntekijä Omar Mekhane on tykästynyt mobiilimaksamiseen, ei hän luopuisi kokonaan käteisestä.
 – Vanhemmat ihmiset käyttävät edelleen käteistä. On se hyvä, että käteinen on vielä maksuvaihtoehtona, vaikka sen käyttö varmasti vähenee, Mekhane pohtii.
 Lue lisää:
 Opiskelijat saivat oman ruokakaupan keskelle kampusta – laajat valikoimat pitsaa ja olutta, joita ei voi ostaa käteisellä
 Pankkikortti korvaa käteisen lapsillakin: kortti hankitaan yhä nuoremmille, kun vanhempien lompakoista ei käteistä enää juuri löydy
 Helsingin Sanomat: Osassa Clas Ohlson -myymälöitä ei voi maksaa lainkaan käteisellä: ”Tähän suuntaan ollaan selvästi menossa kaupan alalla”
 Talouselämä: Suomi laahaa Pohjoismaiden perässä myös mobiilimaksamisessa – Peräti 76 prosenttia suomalaisista ei maksa puhelimella kivijalassa

Ravintola luopui käteisestä eivätkä asiakkaat olleet moksiskaan – Suomesta löytyy kuitenkin vielä ihmisiä, jotka ovat riippuvaisia käteisestä


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Ensimmäinen balettitanssija Suomesta aloitti työt Mariinskissa Pietarissa
 Naantalista kotoisin oleva  Marko Juusela , 19, on Pietarin arvostetun Mariinski-teatterin ensimmäinen suomalaistanssija.  Hän aloitti työt teatterissa tänä syksynä . Juusela muutti Pietariin 15-vuotiaana, kun hänet oli bongattu Vaganovan balettiakatemiaan Mikkelin kansainväliseltä balettileiriltä. Tukenaan Juuselalla on Pietarissa paikallinen tosi-tv -tähti, joka on myös Putinin ystävä.
 Ravintola luopui käteisestä eivätkä asiakkaat olleet moksiskaan – Suomesta löytyy kuitenkin vielä ihmisiä, jotka ovat riippuvaisia käteisestä
 Ravintolapäällikkö Jone Salmelan mukaan Triplan ravintola on ensimmäinen käteismaksuton O'Learys Suomessa. Markku Pitkänen / Yle
 Ravintola O'Learys uudessa Triplan kauppakeskuksessa Helsingissä luopui käteisestä.  Sen seurauksena työ on nopeutunut, kun ei tarvitse laskea vaihtorahoja . Myös rahaa säästyy, sillä yritykset maksavat pankille käteisen tallettamisesta.
 Vaikka kortti- ja mobiilimaksaminen yleistyvät kovaa vauhtia, noin kymmenen prosenttia suomalaisista maksaa edelleen pelkästään käteisellä. Suomen rahaviranomainen pelkää nyt, että nämä suomalaiset joutuvat eriarvoiseen asemaan, jos seteleillä ja kolikoilla ei voi tulevaisuudessa enää maksaa ostoksiaan.
 Talvisota on venäläisille tuntematon – siksi pietarilaisnuoria viedään retkille Mannerheim-linjalle
 Oppaina toimivat Mihail Malyhin ja Vjatšeslav Sevostjanov lukevat otteita Summassa taistelleiden suomalaisen ja neuvostosotilaan  päiväkirjoista. Grigori Vorobjov / Yle
 Monelle venäläiselle koko toinen maailmansota tarkoittaa vuosien 1941–45 taisteluita.  Venäjän johto on pyrkinyt viime vuosina  nostattamaan vahvaan kansallistunteeseen pohjautuvaa isänmaallisuutta.
 Kolmatta kertaa järjestettävään Naš politeh -kerhon retkeen talvisodan taistelupaikoille on tänä vuonna saatu presidentin apuraha. Ylen kirjeenvaihtaja kävi seuraamassa, miten talvisota kiinnostaa pietarilaisnuoria.
 Hongkongissa äänestetään aluevaaleissa – Viranomaiset ovat uhanneet lykätä vaaleja, jos protesteja syntyy
 Normaalisti äänestysinto on jäänyt laimeaksi, mutta tällä kertaa aluevaaleihin on rekisteröitynyt satojatuhansia uusia äänestäjiä. Hongkongin noin 7,4 miljoonasta asukkasta äänestäjiksi rekisteröityneitä on noin 4,1 miljoonaa. Jerome Favre / EPA
 Kiinan itsehallintoalueella  Hongkongissa äänestetään parhaillaan aluevaaleissa . Viranomaiset ovat uhanneet lykätä vaaleja, jos äänestyspaikoilla puhkeaa uusia protesteja, kertoo  BBC . Protestiliike onkin kehottanut asukkaita malttiin vaalien alla. Protestoijat toivovat, että vaalitulos antaa demokratiamyönteisen viestin sekä Kiinalle että Pekingin tukemalle Hongkongin hallinnolle.
 Idässä ja etelässä voi olla aurinkoista
 Yle
 Sunnuntaina maan etelä- ja keskiosassa pilvisyys on vaihtelevaa. Etenkin idässä ja etelässä voi olla paikoin aurinkoista. Maan pohjoisosassa pilvisyys on runsasta ja päivän aikana sadealue leviää lännestä. Enimmillään Pohjois-Pohjanmaalla voi kertyä lunta 5–10 cm. Rannikolla sateet ovat osin vettä, kun taas pohjoisessa sateet voivat olla paikoin jäätäviä.
 Lue lisää Ylen sääsivulta.

Herätys: 19-vuotiaan Markon kurinalainen arki Pietarin baletissa, ravintola luopui käteisestä, venäläisnuoret tutustumassa talvisotaan


Summary: Ihmisen sisäinen kello voi jätättää jopa minuutteja päivässä. Säännöllinen kirkasvalossa oleskelu voi auttaa pitämään kellon ajassa.

Terveyden- ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessori  Timo Partosen  ohje kirkasvalolampun käyttäjille on yksinkertainen.
 – Jos haluaa virkistyä, käyttää kirkasvaloa ja harrastaa kuntoliikuntaa. Jos ei halua, ei käytä eikä liiku.
 Todellisuudessa asia ei ole aivan näin simppeli, mutta sinnepäin. Moni saa kirkasvalosta apua kaamosoireisiin ja sitä voidaan käyttää myös kaamosmasennuksen hoidossa.
 – Kirkasvalolla voi lievittää kaamosoireita tehokkaasti, mutta säännöllisyys on avain siihen, että kirkasvalosta on hyötyä, Partonen toteaa.
 Sisäinen kello jätättää
 Pimeän talven keskellä moni käyttää kirkasvaloa jo säännöllisesti.
 Partosen mukaan paras aika oleskella kirkasvalossa on kello 05-10 välillä esimerkiksi puolen tunnin ajan. Valossa pitäisi olla mielellään ainakin viitenä aamuna viikossa, suunnilleen samaan aikaan.
 Ihmisen sisäinen kello  synnyttää vuorokausirytmiä, säätelee unirytmiä, vireystilaa, hormonituotantoa ja esimerkiksi verenpainetta. Partosen mukaan se pyrkii syksyllä ja talvella jätättämään muutamia minuutteja joka päivä.
 Kirkasvalo saa kellon pysymään lähellä 24 tunnin aikataulua, missä meidän on sinniteltävä ulkoisen kellon vaatimuksesta.
 – Kun sisäinen kello pysyy aikataulussa, nukutaan paremmin ja toimintatarmoa riittää paremmin. Myös ateriarytmistä kiinni pitäminen on helpompaa.
 Kirkasvalon säännöllinen käyttö saattaa auttaa myös iltavirkkua paremmin käyntiin aamulla. Partosen mukaan noin puolet ilta- ja aamuvirkkuudesta tulee perimästä ja toinen puoli ympäristön vaikutuksesta.
 – Jos saa aamulla valoa silmiin, iltavirkusta tulee hieman enemmän aamuvirkun oloinen.
 Unirytmiä voi säätää myös liikunnan avulla – kaikki on kiinni ajoituksesta
 JOJOssa Seinäjoella tarjottiin mielenterveysviikolla sekä aamupalaa että kirkasvaloa kaikille kiinnostuneille.  Anne Elhaimer / Yle
 Kirkasvalokahvilasta virtaa aamuihin
 Seinäjoella toimi nyt  mielenterveysviikolla  kirkasvalokahvila. Aamupalalle ja kirkasvalojen äärelle viihtymään sai tulla kuka vaan ehti. Tarjolla oli juttuseuraa, kaverikoiria siliteltäväksi, joogaa ja vaikka hierontoja.
 – Meillä on muutama kirkasvalolamppu täällä, ja ihan hyvin on ollut kävijöitä, sanoo kahvilassa päivystänyt opiskelijapastori  Aila Orsila  Seinäjoen seurakunnasta.
 Kahvilan saaman palautteen mukaan osa asiakkaista koki, että tuokio kirkasvalossa piristi pimeänä aamuna. Aila Orsila toivoo, että lampuista – ja aamupalasta sekä seurasta – oli kävijöille sekä iloa että hyötyä.
 Sisäisen kellon ja arjen epätahti on iso terveysriski – löytyykö nopeasta verikokeesta apua?
 Marraskuusta tammikuuhun
 Ensimmäiset kaamosoireet voivat ilmaantua jo lokakuussa. Marraskuusta tammikuuhun on kaamosoireiselle vaikeaa aikaa, mutta helmikuun loppupuolella oireet alkavat helpottaa usein jo ilman kirkasvaloakin.
 Timo Partonen vinkkaa kirkasvalolaitteen hankintaa harkitseville, että erityisesti laitteen hoitoetäisyyteen kannattaa kiinnittää huomiota.
 – Joidenkin laitteiden osalta hoitoetäisyys, miltä etäisyydeltä laite antaa 2500 luxia, voi olla hyvinkin lyhyt.
 Lisäksi, jos tuntuu, että kirkasvalo häikäisee, laite kannattaa sijoittaa yläviistoon tai sivulle niin, että valo tulee silmiin epäsuorasti.
 Älä sotke unirytmiäsi – käytä kirkasvalolamppua harkiten

Kirkasvalo voi auttaa, kun sisäinen kello jätättää


Summary: Syyttävät sormet osoittavat Medialiittoa, joka hylkäsi selvitysryhmän esityksen. Muut osapuolet olisivat hyväksyneet sen.

Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK

Posti- ja logistiikka-alan unioni PAU on hylännyt postikiistan sovintoehdotuksen. Palvelualojen työnantajat Palta olisi hyväksynyt ehdotuksen, kertoi valtakunnasovittelija  Vuokko Piekkala  kello 18 jälkeen.
 Piekkalan mukaan sovittelusta ei ole toistaiseksi sovittu mitään. Hänen mukaansa vaikuttaa siltä, että tukilakot toteutuvat huomenna.
 Selvitysryhmää edustava EK:n entinen työmarkkinajohtaja  Lasse Laatunen  kertoi, että Medialiitto ei hyväksynyt ratkaisuehdotusta.
 – Tähän kaatui tämä meidän rakennelma, Laatunen sanoi.
 PAU kertoo  tiedotteessaan , että se joutui hylkäämään sovintoehdotuksen kokonaisuuden vuoksi, koska 700 pakettilajittelijan asiasta jätetty ratkaisuehdotus ei kelvannut Medialiitolle.
 Syntipukin viitan saanut, työnantajaa edustava Medialiitto kertoo tiedotteessaan, että se on vastannut kieltävästi Postin ja PAU:n kutsuman selvitysryhmän tekemään ratkaisuehdotukseen postilakon lopettamiseksi.
 Liitto kertoo, että esityksen mukaan Posti Palvelut Oy:hyn siirrettyihin pakettilajittelijoihin olisi noudatettu Paltan ja PAUn välisen työehtosopimuksen ehtoja Medialiitossa.
 – Medialiiton jäsenyritykset noudattavat Teollisuusliiton kanssa tehtyjä, voimassa olevia työehtosopimuksiamme. Teemme jatkossakin jakelualan työehtosopimukset Teollisuusliiton kanssa, sanoo Medialiiton työmarkkinajohtaja  Elina Nissi  tiedotteessa.
 Nissin mukaan he eivät ole Paltan ja PAU:n välillä sovitun viestintä- ja logistiikka-alan työehtosopimuksen osapuoli, eikä heitä voi sellaiseksi pakottaa.
 Medialiiton mukaan pakettilajittelijoiden siirtäminen Medialiittoon kuuluvaan Posti Palveluihin on ollut Postin oma päätös.
 – Jos päätös koetaan huonoksi, sen voivat purkaa vain sen tekijät. Postin johdon, hallituksen ja valtio-omistajan on kannettava nyt itse vastuu päätöksistään. Postilakon ratkaisut on haettava sieltä, missä ongelmat ovat syntyneetkin, Medialiiton toimitusjohtaja  Jukka Holmberg  sanoo tiedotteessa.
 Medialiitto ei halunnut puhelimitse kommentoida asiaa Yle Uutisille tiedotetta enempää.
 Alun perin riidan osapuolten piti antaa vastaus TES-umpisolmun sovintoesitykseen kello 15 mennessä. Riitapukarit aloittivat sovittelun valtakunnansovittelijan toimistolla tänään kello 10.
 Postiriita on kahden eri kiistan soppa
 Koko postiriidassa on oikeastaan kyse kahdesta erillisestä riidasta. Sunnuntaiaamusta asti on ratkottu PAUn alaisten postilaisten seuraavaa työehtosopimusta.
 Alkuiltaan mennessä osapuolten pitäisi antaa vastauksensa eilen laadittuun ratkaisuehdotukseen. Kyseinen ehdotus koskee kiistaa 700:n pakettilajittelijan tilanteen osalta, jotka on jo siirretty halvemman työehtosopimuksen piiriin.
 Eilen annetun ratkaisuehdotuksen laati erillinen selvitysryhmä, johon kuuluvat työmarkkina-asiantuntija  Jukka Ahtela , SAK:n ex-puheenjohtaja ja entinen työministeri  Lauri Ihalainen , EK:n entinen työmarkkinajohtaja  Lasse Laatunen  sekä Palvelualojen ammattiliiton PAMin entinen puheenjohtaja  Ann Selin .
 PAUn puheenjohtaja Nieminen piti lauantaina edelleen tiukasti kiinni siitä, että 700 pakettilajittelijan työehtoja ei heikennetä.
 Koska sopua ei tänään syntynyt, huomenna alkanee useita tukilakkoja, jotka vaikuttavat muun muassa meriliikenteeseen, lentoliikenteeseen ja pääkaupunkiseudun joukkoliikenteeseen.  Voit katsoa kaikki tukilakot täältä .
 PAU ilmoittaa keskiyöhön mennessä, jatkuuko sen oma lakko.
 Juttu päivittyy.
 Lasse Isokangas / Yle
 Lue lisää
 Lue tästä, miten tukilakot vaikuttavat – 300 lentoa perutaan, laivat seisovat satamassa, bussit jäävät varikolle
 PAUn Nieminen: Selvitysryhmä antoi ehdotuksensa – vastaukset sunnuntaina klo 15 mennessä
 Analyysi: Demarit sähläsivät Postin työriidan – pelastavatko työmarkkinakonkarit Rinteen hallituksen selitysten suosta?
 Loppuuko kaupoista kohta olut? SEL: "Tämä vaikuttaa osaan panimoalan tuotteista" – Listasimme postilakkojen uusimmat vaikutukset

Sopua ei löytynyt Postin kiistassa – maanantaina laajat tukilakot pysäyttävät liikenteen maalla, merellä ja ilmassa


Summary: Keinotekoinen ympäristö antaa mahdollisuuden ruuankasvatukseen jopa pitkillä avaruuslennoilla.

Kasvien kerrosviljelystä odotetaan maailmanlaajuisesti nousevaa trendiä. Myös avaruusmatkat voisivat hyötyä keinotekoisesta kasvuympäristöstä.
 Ensimmäiset nykymuotoiset kerrosviljelmät rakennettiin kymmenkunta vuotta sitten. Suosituinta kerrosviljely on Aasian suurissa kaupungeissa niin Japanissa, Kiinassa kuin Taiwanissakin, joissa maapinta-alasta on pulaa. Euroopassa kerrosviljelyssä ollaan alkutaipaleella.
 HAMK:n hortonomiopiskelijat Samuel Liuja Milla Mäkelä mittaavat merikontissa kasvatettuja salaatteja. HAMK:n kerrosviljelykoulutus on Suomessa uutta. Timo Leponiemi / Yle
 Kasvihuone Mars-lennolle?
 Kerrosviljelyssä kasveille luodaan keinotekoinen kasvuympäristö. Siksi se on mahdollista sijoittaa mihin vain, jopa  avaruuteen.  Pitkälle viedyissä visioissa kerrosviljelykontti voitaisiin ottaa mukaan Mars-lennolle.
 – Kyllä se teoriassa on mahdollista ja teknisestikin se varmasti onnistuu. Painoton tila ja uv-säteily tuovat uusia haasteita. Ne pitää tietysti ratkaista. Se kyllä tiedetään jo, mitä kasvi tarvitsee kasvaakseen, sanoo HAMK Bion tutkijayliopettaja  Teo Kanniainen .
 Onko Nasa sitten ollut jo kiinnostunut kerroskasvatuksesta? Siihen Teo Kanniainen vastaa, ettei vielä ja hymähtää, että yhteydenottoa odotellaan.
 Kasvatusolot täysin säädettävissä
 Lepaalla Hämeen ammattikorkeakoulun eli HAMK:n käytössä on kuusimetrinen merikontti. Sen sisälle on rakennettu kolme kerrosta kasvatustasoja ja niiden yläpuolelle aallonpituudeltaan säädettävissä oleva led-valaistus. Valaistuksen lisäksi kontin sisällä voidaan säätää muun muassa lämpötilaa ja kosteutta.
 Kuusimetriseen merikonttiin on rakennettu kerrosviljelylaitteisto. Timo Leponiemi / Yle
 Vuorokauden voi säätää esimerkiksi vain 20 tunnin mittaiseksi.
 Lepaan kerrosviljely on tilaustyö, johon liittyvä koulutus on Suomessa täysin uutta. Ensimmäinen erä salaatteja on jo saatu kasvatettua ja tulokset ovat lupaavia. Kasvit ovat kasvaneet hyvin täysravinneliuoksessa valon punaisen ja sinisen aallonpituuden alla.
 Sopii parhaiten salaateille ja yrteille
 Teo Kanniainen sanoo, että salaatit ja yrtit soveltuvat parhaiten kerrosviljelyyn, mutta tutkimusmielessä kiinnostavia ovat myös väriaineita tuottavat kasvit. Perunoita konttiviljelyyn tuskin kannattaa ottaa, mutta esimerkiksi terveiden mansikantaimien kasvatukseen olosuhteet sopivat, esittelee Teo Kanniainen.
 Lepaan yhden kasvatuskontin hinta on yli 50 000 euroa.
 Lue myös:   Hylkiikö Mars tutkimuslaitetta? Punainen planeetta sylkäisi pintansa alle kaivautuneen laitteen ulos

Tuoretta salaattia pitkille Mars-matkoille? – Ruokaa kasvattamalla konteissa voi lyhentää vuorokautta


Summary: Turvallisuusjoukot ampuivat lauantaina kohti protestoijia Nasiriyahin kaupungissa.

Irakissa ainakin viisi ihmistä on saanut surmansa ja noin 70 haavoittunut viikonlopun levottomuuksissa.
 Vakavin välikohtaus sattui Etelä-Irakissa sijaitsevassa Nasiriyahin kaupungissa myöhään lauantai-iltana, kun turvallisuusjoukot avasivat tulen kohti protestoijia surmaten kolme ihmistä.
 Mielenosoittajat olivat vallanneet Nasiriyahin kolme keskeistä siltaa, kun turvallisuusjoukot päättivät käyttää kovia panoksia, uutistoimisto Reuters raportoi.
 Myös Bagdadissa väkivaltaisuudet jatkuivat lauantaina.
 Uutistoimisto AP:n mukaan Irakin pääkaupungissa kaksi protestoijaa kuoli ja yli 20 loukkaantui, kun turvallisuusjoukot ampuivat mielenosoittajia kohti kumiluoteja ja kyynelkaasua.
 Ainakin 340 ihmistä on kuollut ja tuhansia on loukkaantunut sen jälkeen, kun levottomuudet Irakissa alkoivat lokakuun alussa. Protestoijat ovat vaatineet laajalle levinneen korruption kitkemistä, lisää työpaikkoja sekä parempia peruspalveluita öljyrikkaaseen maahan.
 Lue lisää:
 Irakin kovia kokeneilla sunnialueilla hallituksen vastaisia mielenosoituksia seurataan sivusta – Pelko pitää väestön kurissa toistaiseksi
 Yle Bagdadin mielenosoituksissa: Irakilaiset haluavat poliitikot vaihtoon – ja vihdoin hyvän elämän

Levottomuudet Irakissa jatkuvat  – ainakin viisi ihmistä saanut surmansa


Summary: Kulttuurineuvoksen kerrotaan keränneen lähelleen vaikeista taustoista tulevia.

Helsingin Sanomat  kirjoittaa kulttuurineuvos, kirjailija  Veijo Baltzarin , 77, manipuloineen, lähennelleen ja kontrolloineen teatteriyhteisöönsä kuuluneita alaikäisiä tyttöjä ja nuoria naisia.
 Lehti haastatteli juttua varten kahdeksaatoista tyttöä ja nuorta naista, joilla on omakohtaista kokemusta Baltzarin kanssa työskentelystä. Helsingin Sanomien mukaan haastateltavien kertomukset ovat yhdenmukaisia.
 Useat kokivat, että harjoituksissa Baltzaria tuli miellyttää, jos halusi päästä tämän suosioon tai saada merkittäviä rooleja.
 Haastateltavat kertovat, että Baltzar houkutteli nuoria asumaan kotiinsa. Lehden mukaan Baltzar myös vaati tyttöjä tekemään pesäeroa perheisiinsä ja eroamaan poikaystävistään. Kirjailija valikoi lähelleen erityisesti nuoria naisia, jotka tulivat vaikeista taustoista.
 Helsingin Sanomien mukaan Baltzar kieltäytyi haastattelupyynnöstä elokuussa.
 Helsingin käräjäoikeus vangitsi Baltzarin torstaina todennäköisin syin törkeästä ihmiskaupasta epäiltynä.
 Lue lisää
 Kulttuurivaikuttaja Veijo Baltzar vangittu epäiltynä törkeästä ihmiskaupasta

HS: Nuoret naiset kertovat Veijo Baltzarin manipuloinnista ja lähentelystä


Summary: Viranomaisten mukaan tapaus on vaatinut lukuisia kuolonuhreja.

Ainakin 26 ihmisiä on saanut surmansa matkustajakoneen syöksyttyä maahan Kongon demokraattisessa tasavallassa Keski-Afrikassa. Asiasta kertoivat viranomaiset uutistoimisto Reutersille.
 Onnettomuus tapahtui sunnuntaina lähellä Goman kaupunkia maan itärajalla.
 Koneessa oli miehistön lisäksi ainakin 17 matkustajaa. Turmassa kuolivat kaikki matkustajat, kaksi miehistön jäsentä ja seitsemän ihmistä, jotka jäivät maahan iskeytyneen koneen alle.
 Marja Väänänen / Yle Uutisgrafiikka
 Paikallisen lentoyhtiön Busy Been operoima lentokone putosi asutusalueelle pian lähdön jälkeen, paikallisen kuvernöörin  Carly Nzanzu Kasivitan  toimisto tiedottaa. Matkustajakoneen oli määrä lentää Gomasta noin 250 kilometrin päähän Benin kaupunkiin.
 Lento-onnettomuudet ovat verrattain yleisiä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Niitä selittävät muun muassa koneiden heikko kunto ja löyhät turvallisuuskäytännöt, uutistoimisto Reuters kirjoittaa.
 Yhdelläkään paikallisella lentoyhtiöllä ei ole tällä hetkellä lupaa toimia Euroopan unionin alueella.

Lentokone syöksyi maahan Kongossa – ainakin 26 kuollut


Summary: Tuhkarokko on poikkeuksellisen tarttuva tauti.

Keski-ikäisellä suomalaismiehellä on todettu viime perjantaina tuhkarokko Hyvinkään sairaalassa.
 Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin  mukaan hän oli ennen sairastumistaan matkustanut ulkomailla, eikä hänen rokotustaustastaan tuhkarokkoa vastaan ole varmuutta.
 Sairastunut mies on tällä hetkellä osastohoidossa ilmaeristyksessä, mutta hän on mahdollisesti altistanut viime perjantaina eli 22. marraskuuta päivystyksessä asioineita.
 Hyvinkään sairaalan erikoissairaanhoidon päivystyksessä ja yhteispäivystyksessä viime perjantaina aamulla ja iltapäivällä asioineita kehotetaan tarkistamaan, onko oma rokotussuoja kunnossa.
 Hus arvioi, että tuhkarokolle altistuneita olisi useita kymmeniä. Altistuneet potilaat ja henkilökunta on saatu viikonlopun aikana kartoitettua. Tartunnanriski altistuneilla on erittäin vähäinen, mutta tuhkarokko on yleisesti ottaen hyvin tarttuva tauti.
 Tuhkarokkoon sairastuneen ensioireita ovat korkea kuume, silmätulehdus ja hengitystieoireet.
 Viime torstaina myös Kanta-Hämeen keskussairaalassa todettiin tuhkarokkotapaus.
 Lue lisää
 Kanta-Hämeen keskussairaalan tuhkarokkotapauksen takia annettu lisää rokotuksia – kaksi kotikaranteenissa
 Kanta-Hämeen keskussairaalassa on todettu tuhkarokkotapaus – altistuneita jopa 80

Hyvinkään sairaalassa todettu tuhkarokkoa – useita kymmeniä altistuneita


Summary: Rantakangas kuoli perjantaina tapaturmaisesti.

Keskustan pitkäaikainen, istuva kansanedustaja  Antti Rantakangas  on kuollut tapaturmaisesti perjantaina 22.11.2019 Helsingissä,  tiedottaa puolueen eduskuntaryhmä . Rantakangas oli 55-vuotias.
 Rantakangas ehti istua eduskunnassa kuusi kautta. Hän toimi keskustan varapuheenjohtajana vuosina 2003–2010  Matti Vanhasen  ollessa puolueen johdossa. Tällä eduskuntakaudella Rantakangas oli valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtaja sekä tulevaisuusvaliokunnan jäsen.
 Rantakangas syntyi Pulkkilassa ja kasvoi Haapavedellä. Rantakangas valittiin eduskuntaan Oulun vaalipiiristä vuonna 1999.
 Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Antti Kurvinen  esittää surunvalittelunsa.
 – Meitä on kohdannut järkyttävä uutinen. Työtoverimme ja pitkäaikainen puoluetyön uurastaja, kaikkien meidän hyvä ystävämme on menehtynyt.
 – Esitän Keskustan eduskuntaryhmän ja Suomen Keskustan puolesta osanottomme Antti Rantakankaan omaisille ja läheisille ja toivon heille voimia kohdata tämän suuren surun.
 – Vetoan tiedotusvälineisiin, että ne kunnioittaisivat Antti Rantakankaan perheen yksityisyyttä tällä surun ja järkytyksen hetkellä.

Keskustan istuva kansanedustaja Antti Rantakangas on kuollut – Toimi puolueen varapuheenjohtajana Vanhasen kaudella


Summary: Liikenneturvan tuoreen tutkimuksen mukaan noin joka kolmas autoilija jättää pysähtymättä STOP-merkin kohdalla.

Pakollinen pysäyttäminen eli STOP-merkki on niin tuttu, että pienikin lapsi tuntee sen. Näin uskoo ainakin Liikenneturvan yhteyspäällikkö  Tapio Heiskanen .
 – Jotenkin olettaisi, että aikuisetkin ymmärtävät, mitä se tarkoittaa, pohtii Heiskanen.
 Liikenneturva  tutki hiljattain , miten hanakasti autoilijat noudattavat pakollinen pysähtyminen -merkkiä. Siinä Liikenneturvan liikennelaskijat tarkkailivat eri puolilla Suomea risteyksiä, joissa on STOP-merkki.
 Havaintoaikana STOP-merkin ohi ajoi liki 4 500 henkilöautoa. Niistä 29 prosenttia eli noin joka kolmas ajoi risteyksen ohi pysähtymättä.
 Suuri vaara
 Ylikonstaapeli  Pertti Karvonen  on kollegoineen saapunut valvomaan liikennettä Lappeenrannan keskustan tuntumaan Kivenkadun ja Lentäjäntien risteykseen.
 – Punainen Toyota. Jätti pysähtymättä, kertoo Karvonen radiopuhelimellaan sadan metrin päässä olevalle kollegalleen.
 Tässä risteyksessä näkyvyys oikealle on olematon. Petri Kivimäki/Yle
 Puolen tunnin havaintoaika tukee hyvin Liikenneturvan tutkimusta. Noin joka kolmas ajaa tässäkin risteyksessä vauhdikkaasti risteyksen läpi, vaikka STOP-merkki velvoittaa pysähtymään.
 – Kymmenestä autosta kolme jättää pysähtymättä. Se on tosi huono luku, kun kaikkien pitäisi pysähtyä, huokaa Karvonen.
 Tässä risteyksessä näkyvyys erityisesti oikealle on lähes olematon. Siksi risteykseen on laitettu STOP-merkki kertomaan pakollisesta pysähtymisestä.
 – Tuohon pylvääseen on laitettu kaikki mahdolliset merkit, että autoilijat osaisivat varoa. Sen lisäksi tiehen on maalattu pysäytysviiva. Siitä huolimatta aika moni autoilija jättää pysähtymättä.
 STOP-merkin yläpuolella on suojatien merkki. Merkin alapuolella puolestaan lisäkilvellä varoitusmerkki polkupyöristä. Petri Kivimäki/Yle
 Jalankulkijoita ja pyöräilijöitä saapuu risteävän tien nurkalla olevan rakennuksen takaa tiuhaan tahtiin. Jos auto ei risteykseen pysähdy, on törmäämisen vaara suuri.
 – Tässä on erittäin huono näkyvyys. Ainoa mahdollisuus nähdä pyöräilijät ja kävelijät on, että autoilija pysähtyy.
 Karvonen tarkentaa, että pelkkä pysähtyminen ei riitä.
 – Pysähtyminen on vain yksi osa suoritusta. Autoilijan pitää tehdä havainto, ettei oikealta tai vasemmalta ole tulossa ketään. Pään pitää kääntyä, sanoo Karvonen.
 Pysäytysviivan kohdalla
 Pakollinen pysähtyminen koskee kaikkia ajoradalla liikkuvia kulkuneuvoja. Autoilijoiden lisäksi siis myös esimerkiksi polkupyöräilijöiden ja mopoilijoiden on noudatettava STOP-merkkiä.
 Varsinaisesti missään ei ole määrätty, kuinka kauan auton tulee olla pysähdyksissä. Riittää, että on pysähtynyt ja on ainakin hetken liikkumatta.
 Lähes aina STOP-merkin yhteydessä tiehen on maalattu myös pysäytysviiva, jota ennen pysähtymisen on viimeistään tapahduttava.  Tieliikenneasetuksen mukaan  STOP-merkillä itse asiassa osoitetaan, että risteykseen tai tielle tuleva ajoneuvo on pysäytettävä pysäytysviivan kohdalle.
 Viimeistään pysäytysviivan kohdalla on pysähdyttävä, jos risteyksessä on STOP-merkki.  Petri Kivimäki/Yle
 Jos pysäytysviivaa ei ole, on kulkuneuvo pysäytettävä välittömästi ennen risteävää tietä sellaiseen kohtaan, josta on mahdollisimman hyvä näkemä risteävälle tielle.
 Ylikonstaapeli  Raimo Väisänen  Kaakkois-Suomen poliisista korostaakin näkemäaluetta eli sitä, mitä kulkuneuvon kuljettaja näkee. Jos näkemäalue on huono, silloin on ehdottomasti pysähdyttävä jo STOP-merkin kohdalle.
 Toisinaan pysäytysviiva on vasta STOP-merkin jälkeen ja välissä voi olla suojatie. Silloin kuljettajan on muistettava ensin antaa tietä suojatiellä meneville. Jos näkemäalue on hyvä ja näkee, ettei suojatielle ole tulossa ketään, voi suojatien ohi ajaa pysähtymättä.
 Pysähtyä täytyy vasta suojatien jälkeen tulevalle pysäytysviivalle. Kahta kertaa ei siis välttämättä tarvitse pysähtyä.
 – Toki saa pysähtyä sekä STOP-merkin että pysäytysviivan kohdalla, sanoo Väisänen.
 Pertti Karvonen muistuttaa, että jokaisen auton on pysähdyttävä erikseen. Jos jonossa on kaksi autoa peräkkäin, ei siis riitä, että pysähtyy edellä olevan auton kanssa samaan aikaan.
 Kaikkien autojen on pysähdyttävä erikseen ennen pakollinen pysähtyminen -merkkiä.  Petri Kivimäki/Yle
 Jokaisen autoilijan tulee tehdä havainto turvallisesta liikkumisesta risteykseen.
 – Jos esimerkiksi tässä risteyksessä pysähtyy viisi tai kymmenen metriä aikaisemmin, ei pysty näkemään oikealta tulevaa liikennettä tuon vieressä olevan rakennuksen takia.
 Kunnon sakot
 Pakollinen pysähtyminen -merkkejä on laitettu risteyksiin, jotka on todettu vaarallisiksi. Niissä onnettomuuden vaara on suuri, jos autoilija ei pysähdy ja katso ympärilleen.
 Siksi rikkeestä on määrätty annettavaksi sakkorangaistus. Rikesakolla ei selviä.
 – Siitä tulee aina päiväsakkoja, kertoo ylikonstaapeli Pertti Karvonen.
 Poliisi myös arvioi rikkeen vakavuutta.
 – Jos tulee kovalla nopeudella ja pää ei käänny, on sakko suurempi. Jos hiljentää, pääsee vähän halvemmalla. Yleensä saa yhdeksän päiväsakkoa, kertoo Karvonen.
 Tavanomainen sakko Karvosen kokemuksella on 9 x 40 euroa eli 360 euroa.
 – Sen verran säästää, kun pysähtyy sekunniksi, sanoo Karvonen.
 Karvosen esimerkissä ihmisen nettopalkka eli käteen verojen jälkeen jäävät tulot ovat 2 700 euroa kuukaudessa. Oman sakkosi määrän voit laskea  poliisin sakkolaskurista .
 Jos STOP-merkin ohi pysähtymättä ajanut aiheuttaa onnettomuuden, nousevat kustannukset ja onnettomuuden aiheuttamat kärsimykset mahdollisesti niin isoiksi, ettei niitä voi rahalla edes korvata.
 Ylikonstaapeli Pertti Karvosen kokemuksen mukaan ihmiset kuitenkin yleensä oppivat yhdestä sakosta.
 – Ihmiset ovat usein ajatuksissaan, eivätkä huomaa STOP-merkkiä. Toisinaan ihmiset ovat mielestään pysähtyneet. Siksi meillä usein on videokamera, jolla tilanne tallennetaan ja voidaan näyttää kuljettajalle.
 Jos pysäytysviivaa ei ole, tulee pysähtyä välittömästi sellaiseen kohtaan, josta on mahdollisimman hyvä näkyvyys risteävälle tielle. Petri Kivimäki/Yle
 Merkillä syynsä
 Pakollinen pysähtyminen -liikennemerkin viesti on ehdoton. Sen tarkoitus on taata kaikille liikkujille turvallinen matka. Noin 35 prosenttia ihmisistä on  Liikenneturvan kyselyn mukaan  joutunut vaaratilanteeseen, kun toinen autoilija on ajanut STOP-merkin ohi pysähtymättä.
 Liikenneturvan yhteyspäällikkö Tapio Heiskanen ihmetteleekin autoilijoita, jotka jättävät pysähtymättä.
 – Ihmiset kokevat, että jos näkymä on hyvä, ei tarvitse pysähtyä. Olen kuullut sellaisenkin selityksen, että oli niin liukasta ja siksi ei uskaltanut pysähtyä. Monesti näkee myös sitä, että melkein pysähtyy.
 Heiskasen mielestä tiellä kulkevien pitäisi muistaa, että STOP-merkit ovat paikoillaan hyvästä syystä.
 – Ne ovat paikkoina sellaisia, joissa kannattaa pysäyttää auto ja tarkkailla muuta liikennettä.
 Tässä risteyksessä pieni tie tulee maantielle, jossa nopeudet ovat suuria.  Petri Kivimäki/Yle

Voit säästää satoja euroja, kun pysäytät autosi sekunniksi – joka kolmas kuski pitää STOP-merkkiä pilkkanaan


Summary: Myöhästymiset venyivät moneen tuntiin.

Liikenne Tampereen ja Seinäjoen välisellä rataosuudella on palautunut normaaliksi. Liikennehäiriön syynä oli radalle rikkoutunut työkone.
 Matkustajia pyydettiin varautumaan merkittäviin myöhästymisiin sekä mahdollisesti myös linja-autokorvauksiin Tampereen ja Parkanon välillä, VR kertoi.
 VR:n mukaan myöhästymiset henkilöliikenteessä olivat jopa neljä tuntia.

Junaliikenne jatkuu pääradalla


Summary: Itseoppinut kakkutaiteilija Emma Ivane loihti tänä vuonna kakut maailmanlaajuiseen tv-mainoskampanjaan.

Pieni ilmoitus menoväen ykkösjulkaisu  Time Out Londonissa  kiinnitti Lontoossa lomailevan tamperelaisen  Emma Ivanen  huomion. Elettiin huhtikuuta 2014.
 Eräässä galleriassa trendikkäässä Shoreditchin kaupunginosassa olisi tänään kakkunäyttely. Ivane otti osoitteen talteen ja lähti paikan päälle.
 Kliinisen valkoinen galleriatila oli yhden päivän ajan maalausten sijaan täynnä mitä taidokkaampia leipomuksia, joita kaikkia yhdisti rahateema. Ivane pysähtyi ihastelemaan luonnollisen kokoista syötävää kassakaappia.
 Mutta vielä eriskummallisia kakkuja enemmän Ivanea kiehtoi oviaukon eteen vedetty verho. Uteliaisuus voitti, ja hän päätti kurkistaa sen taakse. Portaat johdattivat yläkertaan huoneeseen, jossa pienten pöytien takana istui kaksi pukumiestä ja jakkupukuun pukeutunut nainen.
 Emman puolukkamuffinssit Raaka-aineet : 3 dl vehnäjauhoja, 2 dl sokeria, 1 tl vaniljasokeria, 2 tl leivinjauhetta, 150 g voita, 2 kananmunaa, 1 dl maitoa ja 3 dl puolukoita. Kuumenna uuni  175 asteeseen. Asettele paperivuoat muffinipellin syvennyksiin. Sekoita kuivat aineet  keskenään. Sekoita toisessa kulhossa sulatettu voi, kananmunat ja maito. Lisää kuivat aineet nesteeseen siivilän läpi sekoittaen vain sen verran, että taikina on tasaista. Kääntele marjat taikinan joukkoon. Jaa taikina vuokiin  ja paista muffinsseja uunin keskitasolla 20–25 minuuttia, kunnes testitikkuun tarttuu vielä meheviä murusia. Näitä puolukkamuffinsseja Emma Ivane leipoi Radio Suomen Sunnuntaivieraassa 24.11.2019
 Ivane ei oikein tiennyt, mitä tehdä, joten hän päätti esitellä heistä ensimmäiselle itsensä. Ivane kertoi olevansa intohimoinen kakuntekijä Suomesta. Että oli osallistunut edellisenä vuonna  Koko Suomi leipoo  -televisio-ohjelmaan ja että julkaisisi pian ensimmäisen leivontakirjansa.
 Olet tullut juuri oikeaan paikkaan, mies sanoi ja hymyili leveästi.
 Ivanelle selvisi jälkeenpäin, että galleriassa oli ollut leivonta-aiheisiin bisnesideoihin liittyvä rahoitustapahtuma. Hän oli kävellyt vahingossa sijoittajien eteen.
 – Parin viikon kuluttua minuun otettiin yhteyttä ja tarjottiin mahdollisuutta suunnitella kakkuja maailman tunnetuimpiin leivonta-alan julkaisuihin, Ivane, 32, kertoo.
 Siitä lähtien Emma Iivanainen on leiponut itseään maailmanmaineeseen nimellä Emma Ivane.
 Omannäköinen ura alkoi sokerimassasta
 Rakennustekniikan alavalinta kannattaa ehkä kyseenalaistaa, jos sitä opiskeleva piirtää luentomuistiinpanoihin piparkakkutaloja.
 Tai jos hän vaihto-opiskeluvuotenaan Malesiassa pysähtyy toistuvasti konditorioiden ikkunoiden eteen ihastelemaan kakuntekijöiden tarkkaa työtä ja meinaa siksi myöhästyä oppitunnilta.
 Huhtikuussa 2019 ilmestyneeseen Designer Cake Decorating – Written By 12 World's Best Cake Designers -kirjaan pääseminen on ollut Emma Ivanen uran huippukohtia. Petteri Sopanen / Yle
 Viimeistään silloin, kun Ivane sai ensimmäistä kertaa käsiinsä sokerimassaa keväällä 2011, kaikki loksahti, tai ehkä paremminkin muovaantui, paikoilleen.
 Hän nimittäin huomasi pystyvänsä tekemään saman tien ranskalaisen leipurimestarin kirjan haastavimman reseptin, viimeiseltä sivulta löytyvät hienon hienot sokeriruusut.
 – Oli todella rohkaisevaa huomata, että pystyi heti luomaan jotain sellaista, mikä on maailman huipputasoa. Tuntui voimakkaasti siltä, että tätähän minun kuuluukin tehdä.
 Ivane upotti kätensä yhä syvemmälle sokerimassaan ja antoi kakkujen viedä mennessään. Pian sana taitavasta leipurista kiiri, ja teekkariopiskelijan kakkuja tilasivat juhliinsa myös muutkin kuin hänen omat tuttavansa.
 Kun Ivane sai keväällä 2013 kuulla päässeensä mukaan maan parasta amatöörileipuria etsivään  Koko Suomi leipoo  -ohjelmaan, hän irtisanoutui samana päivänä työstään ohjelmistoyrityksessä ja soitti yliopistolle kertoakseen, että laittaa opintonsa tauolle linnoittuakseen keittiöön.
 – Päätin treenata leipomista joka päivä ennen kuin ohjelman kuvaukset alkoivat. Minulla oli paljon kirittävää, sillä olin leiponut vasta pari vuotta. Halusin antaa ohjelmassa kaikkeni.
 Ivane ei voittanut kilpailua, mutta vakuutti leipomuksillaan kotimaiset kirjakustantamot.  Kakkutaidetta kotikeittiössä  -kirjaansa hän teki samaan aikaan Tampereen teknillisen yliopiston diplomityönsä kanssa.
 Nyt kirjoja on julkaistu jo kahdeksan. Niistä viimeisimpänä huhtikuussa 2019 ilmestynyt sokeripeukaloraamattu  Designer Cake Decorating  -teos, jossa Ivane ainoana pohjoismaalaisena esittelee taitojaan maailman kahdentoista parhaaksi nimetyn kakkutaiteilijan joukossa.
 Viisinumeroinen summa kakusta
 Pitkään Ivane sai toimeentulonsa siitä, että toteutti yötä myöten keittiössään rikkaiden venäläisten tai NHL-pelaajien tulevien vaimojen yltiöpäisiä kakkutoiveita, joiden hintalapulla ei ollut väliä.
 – Silloin jääkaapin oveni oli täynnä hääparien kiitoskortteja, vaikken ollut itse häihin osallistunutkaan.
 Enää Ivane ei leivo juhliin kakkuja tilaustyönä. Jos leipoisi, maailman parhaimpiin kuuluva kakkutaiteilija voisi laskuttaa sellaisesta 10 000 euroa.
 Nykyään kakkutaiteilija keskittyy kehittelemään reseptikkaa eri yrityksille, stailaamaan kakkukuvauksia ja konsultoimaan muita taidealojen yrittäjiä.
 Emma Ivane inspiroituu luonnosta ja siksi hänen leipomuksissaan on usein kukkakoristeita. Kuppikakkujen resepti on helppo, mutta pionikoristelu vaatii harjoitusta.  Petteri Sopanen / Yle
 Tämän vuoden aikana hänen kakkunsa ovat päässeet myös mukaan maailmanlaajuiseen Hollywood-ohjaajan tekemään tv-mainoskampanjaan, jonka kuvasi Ranskan Vogueen kansia ikuistanut muotikuvaaja. Salassapitosopimuksen takia Ivane ei voi paljastaa enempää.
 Oleellisinta kuitenkin on, että huippuammattilaisten seurassa Ivane tajusi olevansa siksi, koska hänestä oli tullut kakkumaailman supertähti.
 – Mutta helposti se ei ole tapahtunut. Tähän pääseminen on vaatinut todella paljon työtä. Vaati uskallusta hypätä silloin aikoinaan tuntemattomaan ja lähteä alalle, jota moni piti ihan järjettömänä.
 Ivane kertoo, että hänen yrityksensä liiketoiminta on kasvanut varsinkin kuluvan vuoden aikana, joten jatkossa hänellä on apunaan tuottaja. Silloin kakkumaailman supertähdellä on enemmän aikaa keskittyä paperitöiden sijaan taiteelliseen toimintaan.
 Insinöörin laiskat reseptit
 Ivane tietää, että moni kakku on päältä kaunis, mutta voi sisältää vaikkapa rautalankaa. Hänen kakuissaan kaikki 24 karaatin kultahippuja myöten ovat syötäväksi tarkoitettua.
 – Haluan tietysti, että kakkuni ovat upeannäköisiä, mutta ihan yhtä tärkeää on, että ne maistuvat herkullisilta.
 Ja jos herkullisuuteen voi yhdistää helppouden, yhdistelmä on Ivanen mielestä vastustamaton. Hän kertoo etsivänsä aina yksinkertaisinta mahdollista tapaa tehdä asiat, insinöörit kun ovat "luonnostaan laiskoja".
 – Jos on ollut seitsemän ja puoli vuotta kirjoilla teknillisessä yliopistossa, on pakko omaksua ajattelumalli, jossa optimoidaan ihan kaikkea. Leivonnassa ajattelu toimii erinomaisesti. Voi esimerkiksi katsoa reseptejä kemian näkökulmasta ja karsia kaiken turhan.
 Emma Ivanen keittiössä Helsingin Puu-Vallilassa ei käytetä margariinia, sillä Ivane haluaa maun takia leipoa kakkunsa oikealla voilla.  Petteri Sopanen / Yle
 Ivanen kemiakokeiluissa on jo syntynyt notkuva pino simppeleitä kolmen raaka-aineen reseptejä, joista ensimmäiset koottiin laiskoille leipureille suunnatuksi  Vaan 3  -keittokirjaksi.
 Ivane on huomannut, että superhelpoille resepteille on kysyntää, sillä harvalla on enää aikaa panostaa, mutta moni haluaa kuitenkin leipoa ja osallistaa puuhaan perheen pienimmätkin. Tarvikkeet pitää löytää oman lähikaupan hyllyiltä.
 – Tietenkin hifistelylle on oma aikansa ja paikkansa, mutta saan itse suurimmat kiksit, kun keksin mahdollisimman helpon reseptin ja mielellään vielä sellaisen, jonka kaikki aineet voi sekoittaa yhdessä kulhossa.
 Kakku on mielenterveysteko
 Kakku on Emma Ivanen mukaan oikeastaan terveystuote, vaikka hänen reseptinsä sisältävät voita, sokeria, valkoista vehnää ja muita syntilistan raaka-aineita.
 – Kakun hyvät vaikutukset kumoavat sen haitat, ainakin mielenterveyden näkökulmasta, Ivane heittää.
 Kakut kun nostavat tunnelman arjen yläpuolelle, tuovat ihmiset yhteen, luovat unohtumattomia muistoja ja muistuttavat, että elämästä kannattaa nauttia aina kun siihen on mahdollisuus.
 Kakulla on myös tapana liittyä elämän onnellisimpiin hetkiin.
 Emma Ivane toivoo, että jokainen löytäisi oman juttunsa. "Kun todella innostuu jostain, tekemiseen välittyy oikeanlainen energia ja se voi vielä pitkälle, maailman huipulle asti." Petteri Sopanen / Yle
 Ivanen hoksaama kaava on siis insinöörimäisen yksinkertainen: kun tavoittelemme elämässämme menestystä, tavoittelemme oikeasti onnellisuutta. Se on tunne, joka löytyy samalla kun löytää elementtinsä.
 – Itse olen onnellisimmillani, kun sekoitan kakkutaikinaa keittiössäni, siksi haluan nähdä itseni kymmenen vuoden päästä tekemässä tätä samaa.

Suomalainen Emma Ivane avasi Lontoossa oikean oven: nyt hän on leivontamaailman supertähti, joka voi laskuttaa tilauskakusta 10 000 euroa