Summary: Ekologisuus kiinnostaa kuluttajia, mutta vielä ei tiedetä, onko se siirtynyt sanoista teoiksi.

Jos juuri nyt haluat kasvattaa yrityksesi myyntiä, ilmoita luopuvasi muovista. Vähintään kannattaa luvata luopuvansa muovipusseista, mielellään myös pilleistä ja muovihaarukoista.
 Muovista tuli ympäristötietoisen markkinoinnin kärki, kun EU viime keväänä ilmoitti  pyrkimyksestään kieltää kertakäyttöiset muovituotteet .
 Pian sekä  S-ryhmä että Kesko kiirehtivät kertomaan , että korvien puhdistukseen käytettävien vanupuikkojen muovivarsi on osassa tuotteista korvattu kartongilla.  Lidl on luvannut poistaa  myymälöistään muoviset pillit ja kertakäyttöastiat tämän vuoden aikana, samoin Clas Ohlson.
 Kertakäyttöaterimet saattavat olla jo mainosriski yritykselle.
 AOP
 Nyt yritys ottaa selvän riskin, jos sen järjestämässä tapahtumassa kahvia ryystetään muovimukeista tai haarukoita ei pysty kierrättämään.
 – Vielä pari vuotta sitten moni kieltäytyi, kun ehdotit, että yrityksen yleisötilaisuuteen kannattaisi valita hieman kalliimmat mutta kierrätettävät kertakäyttöastiat. Nyt on täysin päinvastoin, sanoo yrittäjä  Jussi Pirhonen  markkinointitoimisto Tovarista. Markkinointitoimisto auttaa yrityksiä esimerkiksi brändin kehittämisessä, viestinnässä tai näkyvyyden kasvattamisessa.
 Kauppa kerää vanhat kynsilakat
 Muovista on tullut nopeasti arkkipaha. Mutta onko vanupuikkojen varrella tai kertakäyttöhaarukoilla todellista merkitystä ympäristön kannalta?
 Ympäristötietoisuus on kasvava megatrendi, eikä yritys voi enää väistää vastuullisuutta toiminnassaan. Usein julkisuuskynnyksen kuitenkin ylittävät ennemmin yksittäiset markkinointitempaukset kuin pitkäjänteinen ympäristötyö.
 Kun Pohjois-Karjalan osuuskauppa PKO alkaa kerätä joensuulaisessa tavaratalossa vanhoja kynsilakkapulloja ja lupaa kierrättää ne asianmukaisesti vaarallisen jätteen keräysastioihin, onko kyse vastuullisuudesta vai mainostempusta?
 Joensuulainen tavaratalo alkoi kerätä vanhoja kynsilakkoja hävitettäväksi.
 Petra Haavisto / Yle
 Sen päättävät loppujen lopuksi kuluttajat.
 – Kuluttajat vaativat nyt ympäristöystävällisyyttä. Eivät pelkästään nuoret, vaan myös varttuneemman väen mielipiteet ympäristöasioissa ovat muuttuneet, sanoo markkinoinnin professori  Tommi Laukkanen  Itä-Suomen yliopistosta.
 Vielä ei ole olemassa kovin paljon tutkimustietoa siitä, missä määrin kuluttajat ovat valmiita siirtymään sanoista tekoihin: kuinka paljon enemmän esimerkiksi biopolttoaineesta ollaan valmiita maksamaan.
 Valheesta jää kiinni
 Toinen kysymys on, osaako kuluttaja erottaa viherpesun eli mainontaan päälleliimatun ympäristöystävällisyyden todellisesta vastuullisuudesta.
 Markkinoinnin ammattilaisten mielestä päälleliimatusta ympäristöystävällisyydestä jää helposti kiinni.
 – Jos markkinoidaan ympäristökärjellä, sille pitäisi löytyä katetta päivittäisestä toiminnasta ja yrityksen arvoista. Sosiaalinen media toimii totuuskomissiona. Se kyllä tunnistaa löysät lupaukset, sanoo markkinointitoimisto Tovarin toinen perustaja  Joona Kotilainen.
 Hän arvioi, että lähivuosina ympäristökysymysten painoarvo kasvaa entisestään. Muovin lisäksi toinen kärkiteema on ilmasto.
 – Ilmastohuolella ja -teoilla voi vielä nyt saada pienen etulyöntiaseman markkinoinnissa. Parin vuoden kuluttua se on luultavasti normi, josta ei voi tinkiä, Pirhonen sanoo.
 Kestävä ruuantuotanto on yksi tulevaisuuden megatrendeistä.
 Minna Rosval / Yle
 Todellisuudessa ilmastovaikutusten laskeminen ja arviointi on hankalaa. Esimerkiksi kauramaidon ja lehmämaidon hiilijalanjäljestä on olemassa monta mielipidettä. Ja vaikka yritys tekisi ympäristöteon, se ei välttämättä kelpaa markkinoinnin välineeksi.
 – Eräs yritys vaihtoi toisen pakkausmateriaalin muoviin ympäristösyistä. Hiilijalanjälki pieneni, koska kuljetuskustannukset pienenivät. Tällaisella vain ei ole kovin helppo rehennellä ulospäin, Jussi Pirhonen Tovarista huomauttaa.
 Myös ruokaan ja liikkumiseen liittyvät kysymykset ovat tulevia megatrendejä, arvioi professori Tommi Laukkanen. Kestävä ruuantuotanto ja vähäpäästöisempi liikenne puhuttavat lähivuosina, hän uskoo.
 Haukut tai kehut, tärkeintä ovat tunteet
 Erottautuminen rehellisyydellä voi joskus osoittautua tehokkaaksi markkinoinniksi. Armeijatavaran erikoisliike Varusteleka myy sekä uusia että käytettyjä vaatteita. Yrityksen perustaja  Valtteri Lindholmin  mukaan yritys “haluaa olla hyvien puolella”.
 Lindholm on kuitenkin todennut, että uutta tavaraa ihmisille kauppaava firma on aina epäeettinen ja että Varustelekan tavoitteena on olla sitä mahdollisimman vähän. Tällainen rehellisyys tuntuu vetoavan kuluttajiin.
 Lauri Markkanen lupasi luopua punaisen lihan syönnistä osana yhteistyötä Nesteen kanssa.
 AFP
 Ekologisilla arvoilla markkinointi henkilöityy. Koripalloilija  Lauri Markkanen  ja polttoaineyhtiö Neste kampanjoivat yhdessä ilmastonmuutosta vastaan. Osana kampanjaa Markkanen lupasi luopua punaisen lihan syönnistä ja esiintyi videoilla lämpeneväksi maapalloksi maalatun koripallon kanssa.
 Kampanja sai paljon huomiota: yhdet närkästyivät viherpesuksi mieltämästään kampanjasta, toiset ihailivat Markkasen linjauksia ja joitakin ne ärsyttivät. Pääasia kuitenkin oli, että reaktioita saatiin aikaiseksi.
 – Jos viesti ei herätä mitään tunteita, se on epäonnistunut, Joona Kotilainen markkinointitoimisto Tovarista.

Muovi on nyt arkkipaha, seuraavat megatrendit ehkä ruoka ja liikkuminen – miten kuluttaja erottaa viherpesun aidosta vastuullisuudesta?


Summary: Asunnottomuus ei ole tuoreiden tilastojen valossa merkittävästi kasvanut, mutta kenttätyössä tuntuma on se, että erityisesti nuorten asunnottomien määrä olisi kasvussa.

Asunnottomuus ei ole juuri muuttunut kahden vuoden takaisesta, kertovat tuoreet tilastot. Asumisen rahoitus ja kehittämiskeskus Aran selvityksen mukaan Suomessa oli viime vuonna yhteensä lähes 5 500 asunnotonta. Pitkäaikaisasunnottomuus laskee jo kymmenettä vuotta peräkkäin, osoittavat Aran julkaisemat asunnottomuusluvut.
 Eniten asunnottomia oli Aran vuotuisen selvityksen mukaan pääkaupunkiseudulla yli puolet koko maan asunnottomista yhteensä, yli 3 000. Suurista kaupungeista eniten asunnottomia oli viime vuonna Helsingissä, yli 2 100 eli yli kolmannes. Toiseksi eniten oli Espoossa, 658 ja viidenneksi eniten Vantaalla 246 asunnotonta.
 Helsingin tilastointia on kuitenkin muutettu, joten pääkaupungin luvut eivät ole ihan vertailukelpoisia aiempiin vuosiin verrattuna, arvioivat sekä Y-Säätiö että Vailla vakinaista asuntoa -yhdistys. Esimerkiksi Helsingissä asunnottomien arkea tukevien matalan kynnyksen paikkojen kävijämäärät ovat kuitenkin kasvaneet. Lisäksi lyhytaikaiset asunnottomat jäävät helposti tilastojen ulkopuolelle jopa kokonaan.
 "Nuoria ja kolmekymppisiä kaduilla jatkuvasti enemmän", tiedetään kenttätyössä
 Vailla vakinaista asuntoa ry:n kenttätyössä saamien havaintojen mukaan kadulla ja yömajoissa näkyy myös asunnottomien nuortuminen, vaikka tilastot eivät sitä kerrokaan. Yhdistyksestä kerrotaan, että kaduilla ilman asuntoa tai minkäänlaista yöpaikkaa pyörii entistä enemmän kolmenkympin kieppeissä olevia ihmisiä. Aiemmin yömajat ja kahviot olivat tyypillisesti keski-ikäisten ja vanhempien valtakuntaa.
 – Nuoria ja kolmekymppisiä on kadulla jatkuvasti enemmän. Monilla on lastensuojelutausta ja vakavia mielenterveys- tai päihdeongelmia. He tarvitsisivat kokonaisvaltaista tukea. Resurssien puutteessa me kamppailemme sen kanssa, että saamme ylipäätään kaikki mahtumaan sisään, kuvailee Vva ry:n toiminnanjohtaja  Sanna Tiivola  tuoreessa yhdistyksen tiedotteessa.
 Tämän jutun pääkuvan paikalla olevalla videolla 25-vuotias  Henry Frilund  kertoo siitä, miltä tuntuu menettää työpaikka, kämppä ja parisuhde loppuunpalamisen seurauksena.
 Kävimme Hietaniemen palvelukeskuksen yömajan aamiaisella tapaamassa niitä, joilla ei ole asuntoa. Siellä myös Henry nukkui jonkun yön. Henryn mukaan hätämajoituksessa oli levotonta, eikä hän mennyt sinne mielellään.
 Ronilla ei ole koskaan ollut omaa kotia
 Roni Nylandilla ei ole ollut koskaan omaa asuntoa. Hän on yöpynyt yömajassa kesästä lähtien.  Kristiina Lehto / Yle
 Miehet ovat heti aamusta jonossa oven ulkopuolella. Kello on puoli kahdeksan.
 Samat miehet tulevat yö toisensa jälkeen nukkumaan Hietaniemenkadun patjoille. Petipaikkoja on 70 ja ne ovat aina lähes täynnä. Paperittomat asunnottomat yöpyvät Diakonissalaitoksen hätämajoituksessa.
 Suuri osa miehistä näyttäisi olevan kypsään ikään ehtineitä, mutta joukossa on myös nuoremman näköisiä kavereita. Tilastojen mukaan  alle kolmekymppisiä on viidennes. Naisia ei tänä aamuna näy.
 Roni Nyland  kauhoo puuroaan hieman kumarassa kaveria vastapäätä. Tarjottimella on myös ruisleipä, kahvia ja mehua.
 Hän ihmettelee kysymystä siitä, miltä puuro maistuu.
 – Ihan hyvältä, hän sanoo lopulta hieman hämillään.
 Roni vastailee verkkaisesti ja lyhytsanaisesti.
 Vaikka kaikki pöydät ovat täynnä miehiä, tunnelma on rauhallinen: miehet tulevat, jonottavat aamiaisen, syövät sen, juttelevat jotain, joku lukee Hesaria, jotkut katsovat videoita puhelimista. Miehet eivät jää kuitenkaan sen kummemmin oleskelemaan ruokalaan: monen suunta käy aamusaunaa kohti pesulle, moni häipyy hoitelemaan asioitaan, tai kuka minnekin.
 Roni on 29-vuotias ja hän on yöpynyt Hietaniemenkadulla kesästä lähtien. Äidilläkin saa kuulemma olla yötä. Omaa asuntoa ei ole, ei ole koskaan ollutkaan. Koulu ei peruskoulun jälkeen ole maistunut. Työtä ei ole, ei ole koskaan ollut, eikä ole kuulemma tulossakaan.
 Roni lähtee saunomaan. Loppupäivän hän aikoo "vain olla".
 Sami Voutilainen lähtee aamiaisen jälkeen metadonikorvaushoitoon. Takana on yö Hietaniemenkadun hätämajoituksessa. Illalla takaisin. Kristiina Lehto / Yle
 Sami haaveilee omista lakanoista ja keittiön pöydästä
 Vähän velmun näköinen nuorehko mies huutelee Ronille jotain viereisestä pöydästä ja kysyy minulta ja kuvaajaltani, että jos suostuu haastatteluun, niin saako siitä hyvästä kämpän. Ei valitettavasti saa, vastaamme.
 Hän on 39-vuotias  Sami Voutilainen  ja hänen lautasensa on jo tyhjä.
 – Puuro pitää miehen tiellä. Ja selvinpäin, hän sanoo.
 Hän pakkaa kassiinsa tonnikalapurkin ja kertoo lähtevänsä kohta hakemaan metadoniklinikalta lääkkeet ja sen jälkeen pelaamaan päiväkeskukseen biljardia.
 Ohjelmassa on myös Kela-asioiden ja uusien henkkareiden järjestelyä. Sami kertoo, että kaikki paperit vietiin yhtenä yönä juuri Hietaniemenkadun yömajassa.
 – Hyvällä tsägällä mä saan hoidettua ne mun henkilöllisyystodistukset, että saan edes pankista rahaa. Eihän tässä voi viedä muijaakaan leffaan, kun ei ole pankkikorttia.
 Illalla mies aikoo palaa takaisin.
 – Pakkohan, ei ole muuta kämppää.
 Edellinen asunto oli Pelastusarmeijan asunto, mutta sen vuokrasopimus loppui. Sami oli viisi vuotta kaupungin asuntojonossa ja aikoo uusia hakemuksen, kun ehtii. Hän uskoo saavansa sossulta puoltavan lausunnon asuntoa varten.
 Sami on yöpynyt Hietaniemenkadulla pari kuukautta eli siitä lähtien kun pääsi sairaalasta, jossa oli viisi viikkoa. Sairaalareissuun syynä olivat huumeet: omien sanojensa mukaan joutui "lääkitsemään itseään katukaupasta hankitulla Subutexilla", jotta pääsisi korvaushoitoon.
 Sami haaveilee asunnosta, jonne voisi viedä vieraan ja jossa voisi elää normaalia elämää.
 – Silleen että pysyy pesuaineet yhdessä huoneessa ja ruuat toisessa. Siellä olisi keittiön pöytä, omat lakanat, oma pesukone ja imuri. Sitten voisi siivota, kun siltä tuntuu.
 Henry Frilund teki töitä ennen loppuun palamistaan skeittauksen parissa. Skeittaus on vieläkin rakas harrastus.  Kristiina Lehto / Yle
 "Jono tuettuihin asuntoihin on kohtuuttoman pitkä"
 Vailla vakinaista asuntoa -yhdistyksen mukaan asunnottomuuden karu arki näkyy Helsingissä selkeästi.
 – Koko Helsingin asunnottomien palvelujärjestelmä on tukossa: hätämajoituksessa on ahdasta ja jono tuettuihin asuntoihin on kohtuuttoman pitkä. Tukea tarvitsevat ihmiset joutuvat odottamaan tuetun palvelun asumista vuoden ja jopa ylikin, sanoo tiedottaja  Katri Immonen .
 Immonen painottaa, että kohtuuhintaisia vuokra-asuntoja ei ole riittävästi. Tämä heijastuu myös siirtymiseen tuetusta asumisesta itsenäiseen asumiseen.
 – Tämä pitkittää asunnottomuutta myös niillä vailla vakinaista asuntoa olevilla, jotka eivät tarvitse tukea asumiseen, Immonen toteaa.
 "Mikään paha ei kestä ikuisuuksia" – 24-vuotias Paula Pura eli kaksi vuotta asunnottomana Helsingissä ja pelkäsi koko ajan
 Suomesta tuli koko maailman mallimaa asunnottomuuden hoidossa – Ulkomaisia tiedotusvälineitä käy tiuhaan
 Kodittomien määrä kasvoi Tampereella: kehityksen suunta kääntyi
 Markku Korhonen vuoraa telttansa styroksilla, jotta siellä pärjäisi 30 asteen pakkasessa – vaikka asunnottomien määrä laskee, heitä on yhä tuhansia
 Päättäjien keinot Helsingin asunto-ongelmaan: Pilvenpiirtäjiä! Lisää vuokra-asuntoja! Enemmän palkkaa! Lisää taloja pelloille!

Henry Frilund, 25, paloi loppuun töissä, joutui työttömäksi ja asui yli vuoden kadulla: "Ei minulla ollut minkäänlaista ihmisarvoa"


Summary: Perjantai-dokkari kuvasi vapaalaskija Juho Karhun elämää Pohjois-Norjassa.

13 neliötä, kaksi makuuhyttiä, kylpyhuone, keittiö ja olohuone. Keittiössä on kaasuhella ja olohuoneen nurkassa pieni dieselkamiina. Muovilaatikossa on tacokuoria, soijarouhetta ja porkkanoita.
 Juho Karhun , 32, koti s/y Sylvia keinuu tuulessa vuonon pohjalla Bergsfjordin vieraslaiturin päässä. Karhu purjehti viime kesänä Suomesta Pohjois-Norjaan. Keväällä, sitten kun jäätilanne antaa myöten, matka jatkuu Barentsinmeren poikki Huippuvuorille.
 Kaamosaikaan pimeä laskeutuu Bergsfjordiin jo varhain iltapäivällä. Olosuhteet ovat arktiset. Vuoden alussa lämpötila on kymmenen pakkasasteen tienoilla, mutta tuuli puhaltaa 18 metriä sekunnissa.
 Karhua ei kuitenkaan palele, päin vastoin.
 – Kyllä se tekee aina vähän onnelliseksi, kun aamulla herää, kömpii ulos ja kannella on kymmenen senttiä lunta, Karhu sanoo.
 Talvella veneessä eläminen vaatii sopeutumista. Aamulla herätessä lämpömittari saattaa näyttää kahdeksaa astetta. Kun laitureiden vesiletkut ovat jäässä, ei auta muu kuin marssia kanistereiden kanssa lähimmän talon ovelle.
 Bergsfjordin kalastajakylässä asuu noin 60 ihmistä. Laiturin päässä majaileva laskija käy kyläläisille nopeasti tutuksi. Paikallisen majoitusliikkeen pitäjä jättää kotitalonsa oven auki lähtiessään – jos Karhu haluaa käydä vaikka suihkussa.
 S/y Sylvia on nimetty Karhun isotädin mukaan. – Sylvia päätyi jo nuorena Pariisiin Ruotsin suurlähetystöön taloudenhoitajaksi ja myöhemmin ranskalaisen kreivin palvelukseen. Hän oli suvun ensimmäinen, joka lähti tutkimaan maailmaa, Karhu sanoo. Aki Lahtinen
 Pohjois-Norjaan purjehtiminen ei ole ensimmäinen kerta, kun Karhu on liikkunut lumen perässä.
 Karhu lähti Innsbruckiin opiskelemaan vuonna 2005. Sen jälkeen talvet kuluivat Alpeilla, kesät Suomessa. Opiskelijaelämästä Karhu siirtyi suoraan veneeseen. Ylimääräiset tavarat olivat jo valmiiksi kavereiden häkkivarastoissa. Ammatiltaan Karhu on kääntäjä, mikä mahdollistaa työskentelyn veneestä käsin.
 Veneessä asuminen ei näyttäydy Karhulle erityisen askeettisena.
 – Itse olen sopeutunut tähän helposti. Ehkä voisi olla mahdollista, että länsimaat voisivat sopeutua vähän minimalistisempaan elämäntyyliin ja hankkia nautintoa ja onnellisuutta jostain muualta, Karhu pohtii.
 –  En ole ikinä ajatellut, että tämä olisi erityisen rohkeaa, vaikka täällä pohjoisessa olosuhteet ovat mitä ovat. Kyllähän se vaatii tietynlaista sopeutumista. Aki Lahtinen
 ”Ei voi lähteä kokeilemaan, pysyykö pystyssä”
 Purjehtiminen on hidasta, toisinaan pitkästyttävääkin. Kokoelma hetkiä, jolloin mitään ei tapahdu – kunnes jotain rikkoutuu tai menee pieleen.
 Vapaalasku on jotain muuta. Karhun mukaan hienoimpia asioita laskemisessa on se, ettei tehdessä ajattele tai tunne mitään. Ei iloa, ei pelkoa. Laskeminen on puhdasta keskittymistä.
 – Ei voi lähteä kokeilemaan, pysyykö pystyssä. Pitää tietää, että se onnistuu, Karhu sanoo.
 Laskemista ja purjehtimista yhdistää kuitenkin ainakin yksi asia. Molemmissa luonto on se, joka määrää.
 – En ajattele, että luonto on vihamielinen, mutta se on välinpitämätön sen suhteen, miten ihmiselle käy. Oman pienuutensa kyllä huomaa, Karhu sanoo.
 .
 Karhulle kertyy noin sata laskupäivää vuodessa. Juho Karhu
 Hiljattain Karhu alkoi laskea entistä enemmän yksin. Silloin riskit ovat suurempia, mutta samalla myös onnistumisen tunne kasvaa.
 – Yksin laskemista ei kukaan ikinä menisi suosittelemaan, enkä itsekään voi sitä kenellekään suositella, Karhu sanoo.
 Järjestelmällinen suunnittelutyö on osa vapaalaskua. Tärkein turvallisuusvaruste on tietokone. Sen avulla selvitetään jyrkkyyskartat, sää- ja lumivyöryvaaraennusteet sekä satelliittikuvat.
 – Vapaalaskussa riskit pitää tunnistaa, ja niitä pitää verrata omaan riskinsietokykyyn. Kun vaarat on tunnistettu, on mietittävä, miten varma omasta arviostaan on. Jäljelle jää aina jäännösriski, jonka suuruutta voi omalla toiminnallaan yrittää säädellä.
 Karhu ei koe yksinäisyyttä. Noin puolet ajasta hänellä on veneessä seuranaan joku lähipiiristä. Aki Lahtinen
 Laskija laukaisee vyöryn
 Kun Karhu laukaisi lumivyöryn ja joutui sen kyytiin vuonna 2009, ensimmäisenä tuli epäusko.
 – En kerta kaikkiaan uskonut, että se paikka olisi voinut laueta ja vyöryä. Päätös laskea siitä, mistä me laskimme oli sellainen, mistä en voi sanoa, ettenkö tekisi samanlaista päätöstä uudestaan, Karhu sanoo.
 Etukäteisvalmistelut oli tehty huolella ja lumivyöryriski oli pienin mahdollinen. Samasta kohdasta ehti laskea kaksi Karhun ystävää. Kolmannen laskijan kohdalla paikka laukesi.
 Karhu vyöryi lumimassan mukana yli puolen kilometrin matkan. Kaikeksi onneksi laskija päätyi vyöryn päätteeksi lumimassan päälle. Karhun kokemuksen mukaan jo keskisuuressa vyöryssä uimisliikkeiden tekeminen lumimassan pinnalla pysymiseksi on mahdotonta.
 – Ei kannata huijata itseään, että siinä olisi jotain tehtävissä, Karhu toteaa.
 Laattalumivyöryssä lumikerrosten välissä oleva heikko kerros pettää, ja laatta lähtee liikkeelle. Oikeissa olosuhteissa vastaavanlaisen vyöryn nopeus voi ylittää 130 kilometrin tuntinopeuden.
 – Joitain poikkeustapauksia lukuun ottamatta lumivyöryt, joihin laskijat joutuvat, ovat heidän itsensä laukaisemia. Ehdottomasti tärkein osa on se, että varmistat, ettei sitä pääse tapahtumaan.
 Mieluiten Karhu laskee jyrkkää ja esteettistä linjaa.  Juho Karhu
 Lumivyöryssä hautautumisen lisäksi riskeinä ovat vammat, jotka aiheutuvat lumimassojen riepotellessa laskijaa.
 Hätävarusteita käytetään siinä tapauksessa, että jotain on jo mennyt vikaan. Laskijan perusvarusteisiin kuuluvat lumivyörylähetin, lapio ja taitettava sondi, joiden avulla laskukaveri voidaan paikantaa ja kaivaa esille. Lumen alle joutuneen laskijan selviämismahdollisuudet alkavat heikentyä kuitenkin jo 15 minuutin jälkeen, kun hautautuneen ulos hengittämä hiilidioksidi alkaa syrjäyttää kasvojen edessä olevaa happea.
 Lisäksi Karhulla on selässään lumivyöryreppu. Repun kahvaa vetämällä ilmatyynyt täyttyvät sivusuuntaan ja laskijan tilavuus suurenee. Repulla pyritään vähentämään riskiä hautautua lumivyöryn alle. Repusta löytyy myös ensiapupakkaus ja hätämakuupussi, jossa pystyy yöpymään lumihangessa ja säilyttämään ruumiinlämmön.
 Huippuvuorilla jääkarhu-uhka on todellinen, ja silloin laskuseurueella on oltava mukanaan myös ase.
 Vapaalaskussa päätöksenteon on oltava rationaalista, vaikka se ei aina ole helppoa. Omia valintojaan on arvioitava kriittisesti. Laskun onnistuminen ei välttämättä tarkoita, että päätös laskea oli oikea. Karhu pitää itseään konservatiivisena päätöksentekijänä – niin kuin moni muukin vapaalaskija.
 – Varmaan kaikki vapaalaskijat ovat sitä mieltä, että he ovat konservatiivisia päätöksentekijöitä. Kyse on kuitenkin omasta terveydestä, Karhu sanoo.
 Riskejä voi kuitenkin hallita vain tiettyyn pisteeseen asti.
 Luonnolle ei voi sanella ehtoja.
 Perjantai-dokkari: Juho - vapaa laskija nyt Areenassa.

Juho Karhu selvisi lumivyörystä – nyt hän asuu veneessään ja purjehtii vaarallisten rinteiden perässä: ”En voi suositella yksin laskemista”


Summary: Aiemmin sade on tullut talvella Grönlannissa pääasiassa lumena.

Tutkijat ovat yllättyneet tutkimustuloksesta, jonka perusteella Grönlannissa sataa vettä kesän lisäksi talvella.
 Sade on yleistynyt Grönlannissa, mikä nopeuttaa jääpeitteen sulamista. Aiemmin talviaikainen lumisade on korvannut jääpeitteen ohenemista kesäaikaan.
 Grönlannin jäätiköihin on varastoitunut valtava määrä makeaa vettä. Jos Grönlannin jääpeite sulaisi kokonaan ilmaston lämpenemisen seurauksena, merenpinta nousisi arviolta seitsemällä metrillä.
 Tutkimus on julkaistu vertaisarvioidussa Kryosphere-tiedelehdessä. Tutkimuksesta kertoo  Britannian yleisradioyhtiö BBC .
 Tutkijat tarkastelivat satelliittikuvia, jotka on otettu jäätiköistä kesäaikaan, ja vertasivat niitä sääasemilta saatuihin tietoihin sateiden ajankohdasta.
 Tutkimuksessa selvisi, että kun talvisateita tuli 1970-luvun lopulla pari kertaa vuodessa, vuonna 2012 niitä oli vuodessa jo 12 kertaa.
 Sade muuttaa jään rakennetta alttiimmaksi sulamiselle. Jäästä tulee talvisateiden seurauksena pehmeämpää ja tummempaa, jolloin se sitoo enemmän auringon lämpöä ja sulaa kesän tullessa entistä nopeammin.
 Merenpinnan nousu johtuu tällä hetkellä pääasiassa  meriveden lämpölaajenemisesta  maailman lämpötilojen noustessa. Jäätiköiden sulamisen osuus merenpinnan nousuun on ollut pienempi.
 Tutkijat kuitenkin pelkäävät, että jäätiköt alkavat sulaa entistä nopeammin ilmaston lämpenemisen seurauksena.
 Kommentointi on mahdollista Yle-tunnuksilla klo 22 asti.
 Lisää aiheesta:
 Suomalaisnuorten ilmastokokous vaati poliitikoilta ripeitä päätöksiä – "Ilmastonmuutos ei odota parempia taloudellisia aikoja tai uusia innovaatioita"
 26-vuotias Sussi herää sydämentykytyksiin ilmastonmuutoksen takia – Tanska on ilmastopolitiikan mallimaa, mutta nuoret vaativat päättäjiltä enemmän

Tutkimus: Grönlannin jääpeite sulaa entistä nopeammin – vettä sataa talviaikaankin


Summary: Poliisi voi nykyäänkin päätyä hälytystehtävään puutteellisilla tiedoilla. Yksi tärkeimmistä varusteista on neuvottelutaito.

– Kun ajattelee kohtalon kiemuroita, oli onneni, että kerkesin lähteä Pihtiputaalta, sanoo  Erkki Reini , eläkkeellä oleva poliisi.
 – Enhän minä tässä istuisi juttelemassa kanssasi.
 Reini, 82, katsoo silmiin puhuessaan kotonaan Karstulassa. Hän tietää piinallisen hyvin, miten lähellä hänen oma loppunsa oli vuosikymmeniä sitten.
 Reini ehti lähteä Pihtiputaalta vuosi ennen poliisisurmia, ja hänen tilalleen palkattu  Mauno Poikkimäki  ammuttiin.
 Siviiliasut yllä, konepistoolit levossa, peräkanaa polkua pitkin. Siten Pihtiputaan poliisit lähestyivät Tauno Pasasen taloa kotihälytyksen saatuaan vuonna 1969. Kaikki merkit viittaavat siihen, etteivät konstaapelit tienneet, mitä olisi vastassa.
 Virkavallan toimintatapa on harpannut puolen vuosisadan aikana aimo askeleen eteenpäin. Yksi asia on yhä ongelmana: poliisi joutuu edelleen vastaamaan tehtäviin puutteellisin tiedoin.
 Neuvottelu: "Kotiinsa linnoittautunut on kuin villieläin"
 Nykyään voi tuntua erikoiselta, ettei poliisilla ollut menneinä aikoina usein edes virkapukua yllään – eikä niitä ollut surmatuilla poliiseillakaan päällään surmanlaukausten päivänä. Ainoastaan nuoremmalla konstaapeli  Onni Saastamoisella  oli päässään poliisin virkalakki eli kokardilla varustettu turkislakki.
 Erkki Reinin mukaan se oli ajan tapa.
 – Ihmiset tunsivat kaikki poliisit. Jos joku passitettiin pois baarista, hän lähti puhumalla, Reini kuvailee.
 Neuvottelusta on sittemmin tullut merkittävä väline poliisille, ja tuota taitoa hiotaan kouluttamalla.
 Poliisitaustainen tohtorikoulutettava  Henri Rikander  väittelee maaliskuun lopulla poliisin voimankäytöstä ja poliisiin kohdistuvasta väkivallasta. Rikanderin mukaan Suomi aloitti neuvottelemiseen ja poliisitaktiikkaan liittyvän virkamiesvaihdon jo 30–40 vuotta sitten. Tietoa haettiin kansainvälisiltä vesiltä.
 – Nyt olemme asiassa kärkimaiden joukossa, Rikander sanoo.
 Tauno Pasanen jäi aseen kanssa kotiin uhkailtuaan perhettään. Se voitaisiin tulkita eräänlaiseksi linnoittautumistilanteeksi. Helge Heinonen / Museovirasto
 Poliisimuseon intendentti  Tiina Kaleva-Tuulasvaara  katsoo, että nykypäivään sovitettuna Pihtiputaan poliisisurmat ovat alkaneet linnoittautumistilanteesta. Vaarallinen ihminen on jäänyt kotiinsa aseistettuna ja uhannut perheenjäseniään, jotka ovat päässeet karkuun.
 – Kotiinsa linnoittautunut on kuin villieläin, valtavan aggression ja adrenaliinin myrskyissä uiva ihminen. Silloin pyritään kaikin keinoin siihen, ettei mitään pääsisi tapahtumaan, Kaleva-Tuulasvaara toteaa.
 Vastaavia aatteita pohti aikanaan myös poliisineuvos  Pentti Ylösjoki , kun häntä haastateltiin tapahtumien jälkeen. Ylösjoen mukaan tilanteessa oli kyseessä eräänlainen “sodanaikainen rintamatilanne”, mutta poliisin aseistuksen lisäämistä hän ei suosinut.
 Suomessa poliiseja on kuollut  virkatehtävissä 130 , ja Pihtiputaan surmat olivat vaatineet niistä eniten uhreja. Voisiko poliisi tänä päivänä lähestyä Pihtiputaan kaltaista tilannetta esimerkiksi etäneuvottelutaktiikalla?
 Tutkija Rikanderin mukaan tilanne riippuu niin monesta tekijästä, että suoria ohjeita menneisyyteen on turha jakaa. Olennaista poliisille on selvittää, millainen ihminen tilanteessa on, ja onko muita ihmisiä vaarassa. Tiedonkerääminen on tärkeää seuraavan siirron suunnittelemiseksi.
 Poliisi tekee tänä päivänä vastaavissa tilanteissa useita suunnitelmia, joiden mukaan edetään.
 – Itse taktiikkaa, eli miten temppu käytännössä tehdään, en voi kommentoida, Rikander lisää.
 On kuitenkin varmaa, ettei virkavalta enää voi lähestyä vanhoja tuttujakaan tilanteeseen luottaen. Hinta on ollut liian kova, ja sen toteaa myös eläköitynyt  Heikki Häyrinen,  75, joka tuli Pihtiputaalle heti surmien jälkeen korvaamaan poliisivajetta.
 – Ei uhkaavalle paikalle enää mennä sillä tavalla. Varovaisuus on tullut mukaan toimintaan, hän toteaa.
 Pihtiputaan poliisisurmat 1969 "Soita nimismiehelle, että tulee hakemaan nuo raatonsa pois" – 50 vuotta sitten Tauno Pasanen ampui neljä poliisia.  Lue juttu tästä . Verijäljet ja ruumishuone olivat vuoden 1969 kriisiapu – 33-vuotias Riitta Turpeinen jäi lasten kanssa yksin.  Lue juttu tästä .
 Ennakointi: "Eivät todellakaan uskoneet, että sieltä ammutaan heitä kohti"
 Rikanderin väitöskirjahaastatteluissa nousi esiin hälyttävä seikka. Vaikka poliisilaki velvoittaa viranomaisia varautumaan tehtävään, poliisi saattaa joutua hälytyksiin puutteellisilla tiedoilla.
 – Haastateltavat poliisit ovat kertoneet, että tapahtumapaikalla saatetaan olla muutamissa minuuteissa. Vasta siellä tosiseikat valkenevat poliisille, Rikander kertoo.
 Tiedon puute voi olla monesta lenkistä kiinni: ilmoitus hätäkeskukseen on saattanut olla vajavainen, tai epäillystä ei muutoin ole saatavilla tarpeeksi tietoa.
 Se vaikeuttaa poliisin toimintaa ja ennakoimista.
 Myös 50 vuotta sitten poliisin toimia ja ennakoinnin puutetta hämmästeltiin jälkiviisaasti. Tutkintapöytäkirjaan kirjattiin, että  Tauno Pasasen  vaimo  Liisa Pasanen  oli varoittanut Pihtiputaan poliiseja aseistautuneesta miehestään.
 Poliisimiehet eivät olleet näyttäneet ottavan kuulusteltavan varoitusta tosissaan, vaan olivat vain naurahtaen sanoneet, että kyllä he tällaisella joukolla pärjäävät,  tutkintapöytäkirjassa todetaan.
 Nimismies  Reijo Heikkinen  oli velvoittanut paikalle mahdollisimman monta miestä tietäen Pasasen väkivaltaiseksi, ja käskenyt poliisien aseistautua.
 Paljon puhuttiin siitäkin, miksi poliisit lähestyivät Pasasen tiluksia peräkanaa kävellen.
 Yksityiskohta hiertää eläköityneen Erkki Reinin tuntemuksia.
 – Olen itsekseni pohtinut sitä, että poliisit eivät todellakaan uskoneet, että sieltä ammutaan heitä kohti, hän toteaa lopulta.
 Poliisin varustus ja varautuminen: "Ei juuri mitään"
 Miten tällaista yleensä voi tapahtua?
 Ylen toimittaja esitti kysymyksen poliisineuvos Ylösjoelle tapahtumien jälkeen. Surmatyön jälkimainingeissa esitettiin monia lausuntoja poliisiturvallisuuden puolesta ja lehdissä pohdittiin poliisien kohtaamia väkivaltaisia kuolemia, poliisin aseistamista ja teknistä turvaamista.
 Reinin mukaan tuon ajan poliisin henkilökohtainen aseistus oli niukka: 7.65-millinen pistooli, patukka, käsiraudat. Nimismiespiirissä oli käytössä konepistooli, mutta Reini kertoo, ettei sellaiselle ollut hänen aikanaan käyttöä.
 – Se oli muistaakseni nimismiehen kansliassa. Ei meillä ollut milloinkaan aihetta ottaa sitä mukaan.
 Tuo konepistooli oli kuitenkin mukana neljän tutun konstaapelin viimeisellä hälytyksellä.
 Pihtiputaalla surmansa saaneiden konstaapeleiden muistomerkki on vastikään kunnostettu. Se pystytettiin aikanaan Pihtiputaan hautausmaalle. Niko Mannonen / Yle
 Intendentti Kaleva-Tuulasvaara muistaa lukeneensa, että surmattujen konstaapelien ajateltiin lähteneen liian kevyin eväin hoitamaan perheväkivaltatapausta. Mutta mitä edes kuului poliisin taktiseen varustautumiseen vuonna 1969?
 – Ei juuri mitään, Kaleva-Tuulasvaara tokaisee.
 Tuona maaliskuisena päivänä Pasasen tiluksilla oli paksu umpihanki, jonka keskellä oli vain kapea, yhden ihmisen kuljettava polku. Juuri paksun hangen takia poliisit lähestyivät Pasasen taloa peräkanaa. Aikalaisvalokuvissa kuolemanpolku on selvästi nähtävissä.
 Ammunnassa etevälle Pasaselle kohteet olivat kuin tarjottimella.
 Siihen ei poliisi ollut osannut varautua. He olivat vain lähteneet hakemaan tuttua tekijää putkaan, kuten ennenkin.
 Ei ole oikein ollut ketään, jolle puhua asioista.  Erkki Reini
 Tutkija Rikanderin mukaan poliisin välineistö on muuttunut tyystin 50 vuoden aikana. Niin sanotut passiiviset suojavälineet – kuten luotiliivit, kypärät ja vastaavat – ovat kehittyneet huimasti. Sen sijaan poliisin asenteissa on vielä osittain päivittämistä. Liian usein kentällä ajatellaan, että kaikkeen pystytään ja mistään ei tarvitse perääntyä.
 Se voi näkyä poliisissa eräänlaisena saalistusviettinä. Rikander kertoo tapauksesta, jossa joku oli soittanut hätäkeskukseen uhkaillen: lähettäkää poliisit tänne, haluan ampua heidät.
 – Yksi haastateltava poliisi sanoi, että sehän oli kuin olisi kutsuttu syömään.
 Mutta yksi epäkohta yllättää Rikanderin tutkimuksessa eniten.
 Vaikka luulisi, että vähäinen esitieto tilanteesta motivoisi poliisia varustautumaan uhkiin kahta enemmän, ei näin ollut. Mitä vähemmän tietoa haastatelluilla poliiseilla oli hälytyksen yksityiskohdista, sitä vähemmän he varautuivat. Esimerkiksi tieto aseistautuneesta ihmisestä nosti varautumisen astetta, mutta jos ilmoituksesta puuttui tieto välittömästä vaarasta, poliisit menivät tilanteeseen varomattomammin.
 Rikander huomauttaa, että kaikkeen ei kuitenkaan voi varautua. Tietoa ei aina ole saatavilla, ja vaikka olisi, ennakointi voi mennä pieleen.
 Joskus kohtalokkaastikin.
 Kriisiapu ja purkaminen: “Joillakin asia jäi sisään”
 Jos nuori poliisi joutuisi tänä päivänä kohtaamaan neljän virkatoverin surman, hautajaiset ja komennuksen surmapaikkakunnalle, olisi kriisiapu lähellä. Suomessa on käytössä Käypä hoito -suositus traumaperäisen stressihäiriön hoitamiselle. Sen kohderyhmää ovat traumaattisissa tilanteissa auttajina toimivat, kuten pelastajat, ensiapuhenkilöstö, vapaaehtoiset – ja poliisit.
 Toisin oli 50 vuotta sitten.
 Heikki Häyrinen, 75, oli tuore nuorempi konstaapeli vuonna 1969, kun hänet tempaistiin keskelle Pihtiputaan poliisisurmien jälkipyykkiä.
 Kolme vuotta ennen tapahtumia hän oli istunut poliisikokelaskurssilla. Toinen kurssiaamu oli valjennut synkkänä: oppilaille oli kerrottu, että sotilaskarkuri oli ampunut poliisin Helsingin Malmin hautausmaan tienoilla (Ilta-Sanomat).
 Häyrinen muistaa, miten kurssin opettaja tuli luokkaan, seisoi hetken pöydän takana ja katsoi oppilaita. Sitten opettaja sanoi:
 "Pojat. Ei näitä joka päivä tapahdu."
 – Sitten jatkettiin oppituntia. Se oli ensimmäinen varoitus ammattia kohtaan, sanoo Heikki Häyrinen keittiönpöytänsä ääressä Konnevedellä.
 Heikki Häyrisen puolesta Pihtiputaan surmien muistelu voitaisiin jo vähitellen jättää sikseen. Niko Mannonen / Yle
 Häyrinen päätyi viettämään Pihtiputaan asemalla komennuksella noin kuukauden päivät. Surmattujen poliisien hautajaiset vietettiin, ja kirkkoherra  Leevi Merikallion  kerrotaan ennakoineen, että Pihtiputaan surmista tulisi kuuluisa"niin kuin uuden sisällön saaneesta pitkäperjantaista" (Ilta-Sanomat).
 Virallisuudet olivat kunnossa, mutta kriisiapua ei poliiseille ollut. Pihtiputaalla komennuksella ollut Häyrinen purki asiaa keskustelemalla kotona vaimonsa kanssa ja työpaikalla kavereiden kanssa.
 – Kaikki hoitivat tilanteen omalla tavallaan. Joillakin asia jäi sisään, toiset saivat sen ulos, Häyrinen pohtii.
 Heikki Häyrinen oli nuori konstaapeli, kun päätyi Pihtiputaalle lyhytaikaiselle komennukselle. Kuvassa myös Häyrisen esikoinen ja siskonpoika. Niko Mannonen / Yle
 Sekä Häyrinen että Reini ajattelevat, että kriisiavulle olisi voinut olla käyttöä menneinä aikoina. Kun Reiniltä tiedustelee, miten hän pääsi purkamaan surmien aiheuttamia tunteita, hän huokaisee nojatuolissaan.
 – Ne on täytynyt käsitellä itsekseen. Ei ole oikein ollut ketään, jolle puhua asioista, hän sanoo.
 Reiniä auttoi se, että surmien aikaan hän oli jo ehtinyt muuttaa paikkakunnalta toiselle ja saada uusia työkavereita. Asiat eivät kuitenkaan koskaan jääneet mielestä kokonaan.
 Nykyään kriisiapua on saatavilla tragedioiden jälkeen sekä paikkakuntalaisille että viranomaisille. Apua ei kuitenkaan ole ollut tarjolla kovin kauaa: käytäntö yleistyi Suomessa 2000-luvulle tultaessa.
 Tutkija Rikander on myös debriefing-ohjaaja - sellainen, joka astuu kuvaan traumaattisten tapahtumien jälkeen avustamaan niiden purkamisessa.
 Hän kertoo, että nykyään kauhuja kokeneiden avuksi on olemassa selkeä järjestelmä.
 – Traumaattisen tilanteen jälkeen osallisille tarjotaan keskusteluapua 2–3 päivän sisällä, Rikander kertoo.
 Sellaista apua voi tarvita vaikka poliisi, joka on joutunut kantamaan autosta ulos onnettomuudessa menehtynyttä lasta, tai ollut aseellisessa tilanteessa. Tarjolla on myös pitempiaikaista apua ja työpajatoimintaa, jos koetut kauhut pitävät ihmistä otteessaan.
 1960-luvulla sellaisesta avusta osattiin vain uneksia.
 Muistoja ei tarvitse virkistää
 Pihtiputaalla ei enää ole omaa poliisilaitosta. Palvelupisteen ovi suljettiin viimeisen kerran kymmenen vuotta sitten, ja monen pikkupaikkakunnan kohtalo on ollut sama.
 Karvalakkista maalaispoliisia ei enää ole.
 Nyt Pihtiputaan surmat ovat taas otsikoissa. Heikki Häyrisen eläkepäiviin ui muistoja tapahtuneesta.
 Niitä ei hänen mielestään tarvitsisi nostaa erikseen esiin.
 – Minusta tätä asiaa saisi jo alkaa hautaamaan, hän sanoo.
 Häyrinen on käynyt surmapaikalla vielä vuosikymmenien jälkeenkin. Nelisen vuotta sitten hän ajoi vaimonsa kanssa lenkin tapahtumapaikan kautta. Paikka löytyi, mutta taloa ei enää ole. Se on purettu pois.
 Myös virkaveli Erkki Reinillä on ollut asiaa Pihtiputaalle vuosien mittaan. Vanhoja tuttuja on vielä kylällä, vaikka puoli vuosisataa on jo takanapäin.
 Mutta Reinin muisti ei anna armoa.
 – Tapahtuma säilyy kaikkien lähiomaisten ja läheisten virkaveljien muistoissa niin kauan kuin elinpäiviä on.
 "Soita nimismiehelle, että tulee hakemaan nuo raatonsa pois" – 50 vuotta sitten Tauno Pasanen ampui neljä poliisia.  Lue juttu tästä .

 Verijäljet ja ruumishuone olivat vuoden 1969 kriisiapu – 33-vuotias Riitta Turpeinen jäi lasten kanssa yksin.  Lue juttu tästä .

 Katso elokuva  Kahdeksan surmanluotia Yle Areenassa .
 Korjaus 7.3.2019 klo 22:34: Korjattu Heikki Häyrisen asuinpaikkakunta Karstulasta Konnevedeksi.

Konepistooli ei suojannut Pihtiputaan surmilta – poliisi voi yhä yllättyä hälytystehtävissä: "Kotiinsa linnoittautunut on kuin villieläin"


Summary: Sydänkohtauksien yleisyys oli tutkimuksessa yli 30 prosenttia korkeampi sähkötupakan käyttäjillä kuin tupakoimattomilla.

Sähkötupakan käyttäjillä on suurempi todennäköisyys saada tiettyjä sydänsairauksia kuin niillä, jotka eivät käytä sähkötupakkaa.
 Tieto käy ilmi tutkimuksesta, joka julkaistiin torstaina Yhdysvalloissa.
 Kun muuttujista oli puhdistettu riskitekijät, kuten ikä, sukupuoli, kolesterolitaso ja tupakointi, sydänkohtaukset olivat 34 prosenttia yleisempiä sähkötupakan käyttäjillä.
 Sähkötupakan käyttäjillä oli myös neljänneksen muita korkeampi riski saada sepelvaltimotauti ja 55 prosenttia suurempi todennäköisyys kärsiä masennuksesta tai ahdistuksesta.
 – Tietojen pitäisi saada aikaan lisää toimia ja tietoisuutta sähkösavukkeiden vaaroista, sanoo tutkimuksesta vastannut apulaisprofessori  Mohinder Vindhyal  Kansasin yliopistosta.
 Tutkimuksen perusteella sähkötupakan ja sairastumisen välille ei kuitenkaan löytynyt suoraa syy-seuraussuhdetta. Biologisen mekanismin todistamiseksi tarvitaan vielä lisätutkimusta.
 – Perinteinen tupakointi aiheuttaa merkittävästi korkeamman sydänkohtauksen riskin kuin sähkötupakka, mutta se ei tarkoita, että sähkötupakan käyttäminen olisi turvallista, Vindhyal sanoo  Science Dailyn  mukaan.
 Tutkittua tietoa sähkötupakan terveysvaikutuksista on ollut tähän mennessä melko vähän. Sähkösavukkeita on ollut olemassa vasta 2000-luvun alusta alkaen.
 Lisää aiheesta:
 Tupakan haitat myönnettiin, mutta tupakkayhtiöiden bisnes ei järky – "Sähkösavuke on seuraava tappaja", sanoo professori
 Sähkötupakan höyryjä on päästelty Suomessa kymmenisen vuotta, mutta tietoa tuotteesta on yhä vähän
 Tutkimus: Sähkötupakalla mahdollisesti samoja sydänvaikutuksia kuin varsinaisella tupakalla

Sähkötupakasta tutkittua tietoa: lisää sydäntautien riskiä


Summary: Vuonna 2014 tehdyn iskun toteuttaneen Mehdi Nemmouchen uskotaan radikalisoituneen vankilassa.

Brysselin juutalaismuseoon vuonna 2014 iskenyt mies on tuomittu neljästä terroristisessa tarkoituksessa tehdystä murhasta.
 33-vuotias Ranskan ja Algerian kaksoiskansalainen  Mehdi Nemmouche  hyökkäsi museoon toukokuussa 2014 ja ampui neljä ihmistä.
 Surmansa saivat israelilainen pariskunta, museon belgialainen työntekijä sekä ranskalainen vapaaehtoistyöntekijä.
 Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Syyriassa islamistien riveissä taistellut mies teki terrori-iskun Euroopassa.
 Puolustus: "Pelinappula Mossadin juonessa"
 Nemmouchea uhkaa elinkautinen vankeusrangaistus. Rangaistus langetetaan perjantaina.
 Oikeudenkäynnissä tuomittiin myös 30-vuotias ranskalaismies, joka oikeuden mukaan hankki aseita Nemmouchelle.
 Nemmouche kiisti syytteet ja väitti, että häntä oli huijattu. Oikeudenkäynnissä miehen puolustus väitti, että hän oli joutunut pelinappulaksi Israelin tiedustelupalveluun Mossadiin kohdistuneessa juonessa.
 Puolustuksen väite pohjasi osin siihen, että toinen surmansa saaneista israelilaisista oli töissä Mossadissa kirjanpitäjänä. Syyttäjä piti väitettä salajuonesta naurettavana.
 Taisteli jihadistien riveissä Syyriassa
 Ennen museoiskua Nemmouche oli istunut vankilassa Ranskassa useaan otteeseen sekä matkustanut Syyriaan taistelemaan ääri-islamistien riveissä.
 Poliisi uskoo, että Nemmouche radikalisoitui juuri vankilavuosiensa aikana. Vapauduttuaan vankilasta vuoden 2012 lopussa Nemmouche matkusti Syyriaan, jossa hän liittyi ääri-islamistisiin ryhmiin.
 Nemmouchea syytetään erillisessä oikeudenkäynnissä neljän ranskalaisen journalistin sieppaamisesta ja kiduttamisesta Syyriassa vuonna 2013.
 Yksi journalisteista on kuvaillut miestä sadistiseksi narsistiksi.
 Sieppaussyytteitä koskeva oikeudenkäynti alkaa Ranskassa myöhemmin.
 Aiheesta muualla:
 Le Soir:  Attentat du Musée juif: Mehdi Nemmouche est reconnu coupable de quatre assassinats terroristes

Ranskalais-algerialainen mies tuomittiin iskusta Brysselin juutalaismuseoon


Summary: Ylen lähteiden mukaan hallitus ei aio vetää esitystään pois, mutta eduskunnan sote-työ vihellettäneen poikki.

Suomen suurin hallintouudistus näyttää jäävän kesken tältä hallitukselta ja eduskunnalta. Ylen lähteiden mukaan hallituspuolueissa on todettu, että aika loppuu kesken.
 Hallituslähde kuvailee Ylelle, että mahdollisuus soten valmistumiseen on paperinohut.
 Ylelle kerrotaan eri kokoomuslähteistä, että puolue odottaa puhemiesneuvoston ratkaisevan huomenna sote-valmistelun lopettamisen.
 Kokoomuksen puheenjohtaja  Petteri Orpo  (kok.) sanoi eduskunnan kyselytunnilla odottavansa, että soten kohtalo voi ratketa perjantaina. Ylelle hän sanoi uudistuksen olevan suurissa ongelmissa.
 Pääministeripuolue keskusta on pitänyt viimeiseen asti kiinni siitä, että uudistus on saatava. Torstai-iltana puolueen keskeiset poliitikot kokoontuivat pääministeri  Juha Sipilän  (kesk.) johdolla Kesärantaan pohtimaan puolueen heikkoa gallup-menestystä ja soten kohtaloa.
 Ylen lähde kertoo, että Sipilälle olisi selvitetty illan kuluessa, miksi sote-esitys ei kaikesta yrityksestä huolimatta onnistu. Sipilä on pitänyt viimeiseen asti kiinni siitä, että kaikki mahdollinen soten eteen tehdään.
 Sote-ansa laukeaa kahdessa valiokunnassa
 Soten valmistuminen sai tällä viikolla pohjakosketuksen kahdessa valiokunnassa, jotka parhaillaan valmistelevat sote-lakeja.
 Sosiaali- ja terveysvaliokunta on kuullut tällä viikolla perustuslakivaliokunnan edustajia ja asiantuntijoita, jotka kertoivat hallituksen sote-korjausehdotusten olevan perustuslain kannalta ongelmallisia.
 Perustuslakivaliokuntaan puolestaan on juuttunut maakuntien tehtäviä säätelevä lakipaketti, joka eri lähteiden arvioiden mukaan ei sovi yhteen perustuslain kanssa.
 Nämä kaksi lakipakettia on nidottu kiinni toisiinsa: jos toinen kaatuu, molemmat kaatuvat. Sosiaali- ja terveysuudistusta ei voi tehdä niin, ettei maakuntien tehtäviä ja palveluiden luvitusta ja valvontaa säädettäisi. Jos maakuntien tehtäviä määrittelevä lakipaketti juuttuu perustuslakiin, se vie varsinaiset sote- ja maakuntalait mennessään.
 Kenen vika?
 Soten lopullisen upottamisen halutaan kuitenkin tapahtuvat niin, ettei mikään hallituspuolueista joudu ottamaan syytä niskoilleen.
 Hallituslähde kertoo, että missään tilanteessa hallitus ei vedä esitystään pois.
 Useimmat arvioivat, että soten ajan loppumisesta kertominen jätetään eduskunnan puhemiesneuvostolle.
 Ylen tietojen mukaan sosiaali- ja terveysvaliokunta valmistautuu siihen, että perjantaina – kun torstain kuulemisten yhteenveto on saatu paperille – joku esittää, että esitys lähetetään mahdollisten epäselvyyksien takia perustuslakivaliokuntaan. Jos näin käy, aika ennen vaaleja loppuu auttamattomasti kesken.
 Oppositiolle tämä sopii, samoin ainakin hallituspuolue kokoomukselle. Kokoomus ei halua ottaa riskiä, että jos laki päätyisi eduskunnan täysistuntoon, puhemies joutuisi lähettämään sen bumerangina perustuslakivaliokuntaan.
 Hallituspuolueissa on siirrytty syyttelyvaiheeseen. Keskustan mielestä ongelmat olivat valinnanvapaudessa. Kokoomus muistuttaa, että sote kaatunee maakuntalakien sisältöön.
 Lue lisää:
 Orpo myöntää soten vaikeudet – Alanko-Kahiluoto: Kuin olisi koonnut Ikean tuolin väärin
 Analyysi: Sote-näytelmän viimeiset kummallisuudet – ohittiko röyhkeys perustuslain noudattamisen?
 Sote-valiokunta järjestää jättikuulemiset – vielä 21 asiantuntijaa kutsutaan eduskuntaan

Soten viimeinen kriisi? Keskusta vetäytyi pääministerin johdolla Kesärantaan, kokoomus odottaa soten kaatuvan perjantaina


Summary: Liikenneministeriö arvioi taksikilpailun lisääntyneen. Kilpailuvirasto ottaa taksialan tehotarkkailuun.

Liikenne- ja viestintäministeriö on kommentoinut taksialalla heinäkuussa tapahtuneen kilpailun vapautumisen jälkeen havaittuja muutoksia.
 Tilastokeskuksen ylläpitämän taksimatkojen hintaindeksin mukaan hinnat ovat viime kuukausina nousseet.  Helsingin Sanomat uutisoi  hintatiedoista keskiviikkona.
 Taksimatkojen hinnat ovat koko maassa pysyneet pääosin ennallaan, mutta nousseet Uudellamaalla 14 prosenttia viime kesäkuuhun verrattuna.
 Mikä taksimatkojen hintoja on nostanut ja onko osasyy tilastoinnissa?
 Ministeriö katsoo tilastossa näkyvän hintojen nousun johtuvan osin siitä, että hintaseuranta tehdään isojen, markkinoilla jo olleiden taksiyritysten tarjoamista matkoista.
 – Tarjolle on voinut tulla myös edullisempia ja esimerkiksi kiinteähintaisia palveluja, mutta tätä ei välttämättä havaita Tilastokeskuksen hintaseurannassa, ministeriö kommentoi  tiedotteellaan .
 Pääkaupunkiseudulla toimii useita uusia taksitoimijoita, joiden hinnat poikkeavat perinteisten suurten toimijoiden hinnoista.
 Uudellamaalla toimivat suuret taksitoimijat Lähitaksi ja Taksi Helsinki  muuttivat syksyllä hinnoitteluaan  siten, että hinta muodostuu sekä kilometrien että kokonaismatka-aikaan menneiden minuuttien mukaan. Yle kertoi lokakuussa, että tämä nostaa varsinkin ruuhka-aikoina tehtävien taksimatkojen hintaa.
 Taksialan hintakilpailua  käytiin läpi myös Ylen analyysissä tammikuussa . Maakuntien keskuskaupungeissa on ollut uudistuksen jälkeen hyvin suurelta osin käytössä sama hinnoittelu kuin ennen taksiuudistusta.
 Poikkeuksen vanhaan hinnoittelumalliin tekivät tammikuussa lähinnä pääkaupunkiseutu, Lahti ja Kymenlaakso. Hintakilpailua oli havaittavissa lähinnä pääkaupunkiseudulla. Sitä hidastaa muun muassa se, että kuluttajat tilaavat yleensä taksin puhelimella samasta numerosta kuin aina ennenkin.
 Mistä hintamuutokset johtuvat?
 Ministeriö toteaa, että enimmäishintasääntelystä luopuminen mahdollistaa hintojen nousemisen.
 – On tyypillistä, että aluksi esiintyy hintavaihtelua, kun yrittäjät uudistavat toimintatapojaan ja uusia yrittäjiä tulee markkinoille. Myös kuluttajat kokeilevat markkinoille tulevia uusia taksipalveluja, liikenneministeriö kirjoittaa.
 Korkeampien hintojen taustalla voi olla myös taksiliikenteen tuotantokustannusten nousu. Ministeriö kuitenkin katsoo, että tämä ei selitä hintojen nousua kaikilta osin.
 – Jos markkinoilla on kilpailulain vastaista toimintaa, voi se vaikuttaa palvelujen hintoihin. Siksi on tärkeää, että valvova viranomainen puuttuu tilanteeseen ja selvittää taksimarkkinoiden toimivuutta. Näin KKV (Kilpailu- ja kuluttajavirasto) on tehnyt ottaessaan taksimarkkinan tehotarkkailuun, ministeriö kommentoi.
 Ministeriö muistuttaa, että myös vanhan sääntelyn aikana säänneltyjä hintoja olisi nostettu, sillä taksien enimmäishintoihin tehtiin tarkistuksia tuotantokustannusten nousun mukaisesti. Esimerkiksi kesällä 2016 ja kesällä 2014 taksimatkojen hintoja nostettiin 1,2 prosenttia. Kesällä 2010 enimmäishintaa nostettiin 4,1 prosenttia.
 Onko taksialan kilpailu lisääntynyt?
 Ministeriö pitää todennäköisenä, että kilpailua on tullut heinäkuun alun jälkeen lisää. Uudistusta se pitää edelleen tarpeellisena, sillä aiemmin esimerkiksi maaseudulle ei löytynyt usein uusia taksiyrittäjiä.
 – Liikennepalvelulain voimaantulon jälkeen Liikenne- ja viestintävirasto on myöntänyt yli 3 500 uutta taksilupaa. Lain voimaantulon jälkeen virasto on myöntänyt myös yli 4 000 uutta taksinkuljettajan ajolupaa.
 Ministeriöstä korostetaan, että markkinoiden avautuessa taksialan toimijat ovat uudenlaisen tilanteen edessä ja toimintatavat vasta muotoutuvat. Pitkän aikavälin vaikutuksia ei ole mahdollista arvioida, kun muutoksesta on kulunut vasta noin kahdeksan kuukautta.
 Lue myös
 Jäitkö ilman Kela -taksia?  Tässä mahdollinen syy: KKV epäilee kiellettyjä kilpailunrajoituksia
 Analyysi: Hintakisa vaisua, mökiltä kaupunkiin pääsee yhä – näin taksialalla menee jättiuudistuksen jälkeen

Miksi taksien hinnat ovat nousseet, eikö kilpailu toimi? Näin ministeriö vastaa


Summary: Työntekijämäärä on korjattu tarkastuksen jälkeen, Attendo kertoo selvityksessään.

Attendon Jalava-hoivakodissa toimi laatuvastaavana henkilö, jolla ei ollut hoiva-alan koulutusta. Henkilö oli Joroisissa Etelä-Savossa sijaitsevan hoivakodin silloisen johtajan sukulainen, jonka johtaja oli itse nimittänyt tehtävään.
 Attendo kertoi asiasta vastauksessaan, jonka antoi 22. helmikuuta Itä-Suomen aluehallintoviraston (avi) selvityspyyntöön Jalavan tilanteesta. Avi teki selvityspyynnön havaittuaan hoivakodin toiminnassa puutteita.
 Vastauksen mukaan yritys nimeää yksikön uudeksi laatuvastaavaksi hoiva-alan koulutuksen saaneen henkilön. Attendo on myös vaihtanut hoivakodin johtajan, mistä on aiemmin kerrottu julkisuudessa.
 Uusi laatuvastaava nimetään lähiaikoina
 Attendon viestintäpäällikön  Ilona Sammaljärven  mukaan Jalavaan ei ole vielä nimetty uutta laatuvastaavaa. Kyseessä on Attendon oma ammattinimike, johon ei rekrytoida erillistä henkilöä, vaan hänet valitaan kunkin yksikön hoitohenkilökunnan keskuudesta.
 – Tyypillisesti laatuvastaavat eli laatukoordinaattorit ovat lähihoitajia tai sairaanhoitajia, joiden tehtävänä on tukea yksikön johtajaa laatuun liittyvissä asioissa. He esimerkiksi tekevät laatutyötä tutuksi yksiköissä ja kannustavat tuomaan hyviä käytänteitä esiin. Se on kannustava ja esimiestä tukeva rooli, Sammaljärvi sanoo STT:lle.
 Jalavan uusi laatuvastaava nimetään Sammaljärven mukaan lähiaikoina. Entinen laatukoordinaattori jatkaa työtä yksikössä muissa tehtävissä, joihin ei vaadita sosiaali- ja terveysalan koulutusta.
 Sammaljärven mukaan ei ole tiedossa, että Attendon muissa yksiköissä työskentelisi laatuvastaavia, joilla ei olisi hoitajataustaa.
 Jalava parantanut henkilökunnan riittävyyttä
 Jalava-hoitokodin toiminta nousi julkisuuteen helmikuun puolivälissä avin tekemän tarkastuksen myötä. Tarkastuksen jälkeen joka vuorossa on työskennellyt riittävä määrä koulutettua henkilökuntaa, Attendo kertoi vastauksessaan.
 Jalava on huhtikuussa 2018 avattu asumisyksikkö, jossa on 50 hoivapaikkaa.

Jalava-hoivakodin johtaja nimitti yksikön laatuvastaavaksi sukulaisensa, jolla ei ole alan koulutusta


Summary: Trump on Cohenin mukaan kieltäytynyt maksamasta jo aiemmin sovittuja korvauksia.

Yhdysvaltojen presidentti  Donald Trumpin  entisenä asianajajana vuosia toiminut  Michael Cohen  on haastanut Trumpin ja hänen organisaationsa oikeuteen.
 Asia koskee maksamattomia korvauksia, joita Cohen katsoo  Reutersin  mukaan olevan lähes 3,4 miljoonan euron edestä.
 Hänen sanoo Trumpin organisaatioineen lopettaneen maksamasta hänelle palkkaa viime toukokuun jälkeen, kun Cohen alkoi tekemään yhteistyötä tutkijoiden kanssa Trumpin epäselviyyksien saattamiseksi päivän valoon.
 Tähän kuului oleellisesti muun muassa juuri  Robert Muellerin  johtama  Venäjä-tutkinta .
 Lisäksi Cohenin vaatimiin korvaussummiin kuuluvat vaikenemisrahat, joita hän maksoi usealle aikuisviihdetähdelle, jotta nämä vaikenesivat mediassa väitetyistä seksisuhteistaan Donald Trumpiin.
 Michael Cohen on itsekin valmistautumassa kolmen vuoden vankeusrangaistukseen, jonka hän sai rikkoessaan kampanjarahoitustakoskevia lakeja sekä valehdeltuaan kongressille Venäjä-tutkinnassa.
 Suomessa asiasta kertoi ensimmäisenä  Ilta-Sanomat .

Entinen asianajaja haastoi Trumpin organisaation – penää useita miljoonia


Summary: Ihmisten epäluulo viranomaisia kohtaan saa sairastuneet piilottelemaan kotona.

Kongon demokraattisessa tasavallassa on meneillään maan historian pahin ebolaepidemia.  Viime elokuussa alkaneeksi julistettu  epidemia on tähän mennessä vaatinut jo ainakin 560 ihmisen hengen.
 Ebolan hoitoa hankaloittavat kuitenkin iskut hoitokeskuksia vastaan.
 Lauantaina yksi ihminen sai surmansa, kun aseistetut miehet hyökkäsivät Butembon hoitokeskukseen Kongon itäosassa. Keskus oli avattu uudelleen alle viikko sitten.
 Maaliskuun alussa Lääkärit ilman rajoja -järjestö (MSF)  joutui keskeyttämään  toimintansa Butembon hoitokeskuksessa, kun siellä sytytettiin tulipalo. Pari päivää aiemmin oli hyökätty toista keskusta vastaan Katwassa. Tuolloin henkensä menetti yksi ihminen.
 Butembon pormestari syyttä iskusta "terroristeja", jotka haluavat tappaa sairaita.
 MSF:n mukaan paikallisten ihmisten epäluulo hoitoa ja viranomaisia vastaan on kasvanut yhä suuremmaksi, mikä vaikeuttaa epidemian hillitsemistä. Hoitoon ei uskalleta hakeutua, koska viranomaiset käyttävät kovia otteita ja esimerkiksi seuraavat hoitoon hakeutumista.
 MSF:n mukaan jännitteet alueella ovat kasvaneet, koska konfliktista kärsivällä alueella rahaa on suunnattu vain ebolan hoitoon. Asiaa ei auta, että Kongon vaaleja siirrettiin ebolan takia vuoden vaihteessa. Presidentti  Joseph Kabila   perusteli tuolloin, että ebola tarttuu äänestyskoneiden kautta . Tämä lisäsi epäilyjä siitä, että ebola on vain poliittinen ase.
 Lisäksi alueella toimii useita erilaisia aseistettuja ryhmiä.
 Tapauksia jo lähes 900
 Kongon viranomaisten mukaan ebolatapauksia on jo melkein 900.
 MSF:n mukaan meneillään on Kongon pahin ja historian toiseksi pahin ebolaepidemia. Pahin oli Länsi-Afrikassa vuosina 2014–2016. Guineasta alkanut epidemia tappoi yli 10 000 ihmistä.
 Ebola on viruksen aiheuttama verenvuotokuume. Tauti on usein kuolemaksi.
 Kongon edellinen ebolaepidemia oli julistettu loppuneeksi vain hieman ennen uuden alkamista.
 Lue lisää:
 Ebolaa nitistetään Kongossa nyt myös rokotteilla – Eristyksistä karkaavat potilaat pahin uhka

Kongossa hyökättiin ebola-klinikkaa vastaan – maan historian pahimman tautiepidemian hoitaminen hankaloituu entisestään


Summary: Neil Woodsista tuli huumeiden käytön dekriminalisoinnin puolestapuhuja 14 vuoden poliisiuran jälkeen. Suomessa asian nosti vuosi sitten pöydälle THL:n johtava asiantuntija.

Kun poliisi saa rikollisia kiinni ja huumeita takavarikkoon, poliisin työ näyttää tilastojen valossa hyvältä ja tulokselliselta. Englantilainen  Neil Woods  teki 14 vuotta töitä peitepoliisina kovan huumerikollisuuden parissa, kunnes hän omien sanojensa mukaan oivalsi, että siinä ei ole mitään järkeä.
 Viime viikonloppuna Helsingissä vierailleen Woodsin mukaan nykyisen järjestelmän keskeisin ongelma on huumemarkkinoiden järkälemäinen mittakaava. Hän ei usko, että poliisitoiminnalla voi mitenkään katkaista markkinoiden valtavaa kysyntää.
 Korkeintaan sillä voidaan muuttaa niiden muotoa rikollisia suosivaan suuntaan.
 Neil Woods Englantilainen Neil Woods työskenteli vuodet 1993–2007 poliisina pääosin peitetehtävissä kovan huumerikollisuuden ytimessä. Kirjoittanut kokemuksistaan kirjat Good Cop, Bad War sekä Drug Wars (yhdessä J.S. Rafaelin kanssa). Valmistelee parhaillaan kolmatta kirjaa. Toimii nykyisin puheenjohtajana LEAP-nimisessä järjestössä. Nimi tulee sanoista Law Enforcement Against Prohibition eli lainvalvojat kieltolakia vastaan. Woods vieraili Helsingissä viime viikonloppuna Huumepolitiikka.Nyt-seminaarissa, jossa hän oli puhujana.
 – Poliisi on todella hyvä saamaan kiinni huumediilereitä. Jos poliisin budjetti tuplataan, saadaan todennäköisesti tuplamäärä diilereitä kiinni, mutta se ei koskaan vaikuta huumemarkkinoiden kokoon. Poliisitoiminnalla ei voi mitenkään katkaista huumemarkkinoiden valtavaa kysyntää.
 Woodsin mukaan laittoman huumekaupan kokonaisarvo maailmassa on arviolta 400 miljardia puntaa eli reilut 465 miljardia euroa. Tarkkaa lukua ei tiedä kukaan, mutta nopealla verkkohaulla voi tarkistaa suuruusluokan olevan oikea.
 Luku on lähes kymmenkertainen vaikkapa Suomen valtion budjettiin verrattuna.
 – Poliisitoiminnalla ei ole mitään vaikutusta markkinaan, joka on näin valtava. Ainoa tapa jolla voidaan lopettaa korruptio, säästää henkiä ja suojella lapsia on huumekaupan laillinen sääntely, Woods sanoo.
 96 ihmistä vankilaan – huumekauppa pysähtyi kahdeksi tunniksi
 Neil Woods sanoo tehneensä huumepoliisin työtä tyytyväisenä vuosien ajan ennen kuin hän uskalsi alkaa ajatella kriittisesti toiminnan mielekkyyttä.
 Yksi silmät avaava esimerkki tuli vastaan, kun hänet komennettiin peitepoliisiksi seitsemän kuukauden ajaksi Northamptonin kaupunkiin, Keski-Englantiin.
 Hän soluttautui kaupungin huumerikollisten riveihin ja valmisteli massiivista poliisoperaatiota, johon saatiin apuvoimia eri puolilta Englantia.
 Operaation yhteydessä saatiin kiinni 96 ihmistä, joille jaettiin myöhemmin noin 250 vuoden vankilatuomiot. Woods sanoo olevansa varma, että tämän operaation yhteydessä saatiin kiinni jokainen ihminen, joka siinä kaupungissa välitti heroiinia, crackia tai amfetamiinia.
 Kaksi viikkoa tämän jälkeen Woods kertoo keskustelleensa tiedustelupuolen ihmisten kanssa operaation vaikutuksista. Kävi ilmi, että huumekauppa oli keskeytynyt Northamptonin kaduilla noin kahden tunnin ajaksi.
 Neil Woods osallistui huumepolitiikkaa käsittelevään seminaariin Helsingissä maaliskuun alussa. Yle / Vesa Marttinen
 Heti pidätysten jälkeen kaduilla liikkuivat jo uudet puhelinnumerot, ja uusi järjestäytyneen rikollisuuden ryhmä Birminghamista täytti kovaa vauhtia markkinoille jäänyttä tyhjiötä.
 – Tulos johon tällaisella kalliilla, vaarallisella ja pitkäkestoisella poliisityöllä päästään, on huumekaupan pysäyttäminen yhdessä kaupungissa kahden tunnin ajaksi. Mitä ihmettä olemme tekemässä? Täytämme vain vankiloita ja vapautamme rikollispomoille liikkumatilaa.
 THL:n asiantuntija samoilla linjoilla
 Suomessa huumeiden käytön rangaistavuudesta luopuminen nousi laajempaan yhteiskunnallisen keskusteluun viimeksi noin vuosi sitten, kun THL:n johtava asiantuntija  Tuukka Tammi  ja tutkimusprofessori  Pekka Hakkarainen  kirjoittivat aiheesta THL:n sivuilla julkaistun  blogikirjoituksen .
 Kirjoituksen ydinajatus on huumausainepolitiikan muuttaminen niin, että sen ytimessä on sosiaali- ja terveyspolitiikka, ei kriminaalipolitiikka. Jos huumeita käyttävän henkilön ei tarvitsisi pelätä rangaistusta tai rikolliseksi leimautumista, olisi heille helpompaa tarjota monipuolista sosiaali- ja terveydenhuollon tukea ja hoitoa.
 – Olemme olleet positiivisesti yllättyneitä tästä keskustelusta. Se on ollut rakentavaa ja asiallista, vaikka kaikki eivät välttämättä ole samaa mieltä kanssamme. Ihmiset ovat alkaneet nähdä, että ei tämä ehkä niin radikaali ehdotus olekaan, Tammi sanoo.
 Jos käyttö poistetaan rikoslaista, ei pidä kuitenkaan luopua siitä, että käytöstä seuraisi jotain. Seurausten ei tarvitse olla rikosoikeudellisia.   Tuukka Tammi
 Mallia voisi Tammen mukaan katsoa vaikkapa Portugalista tai Norjasta.
 – Norjassa  suunnitellaan uudistusta , jossa juuri sote-politiikka otettaisiin vahvemmin keskiöön. Siihen liittyy käytön rankaisemisesta luopuminen ja panostaminen muihin toimenpiteisiin, jotka auttavat ihmisiä. Siihen suuntaan tätä voisi meilläkin viedä.
 Portugalista puhuttaessa nousee usein esille  dekriminalisaatio , eli käytön rangaistavuudesta luopuminen. Tammi kuitenkin muistuttaa, että tämä oli vain osa suurempaa uudistusta, johon liittyi kymmeniä erilaisia toimenpiteitä.
 – Jos käyttö poistetaan rikoslaista, ei pidä kuitenkaan luopua siitä, että käytöstä seuraisi jotain. Seurausten ei tarvitse kuitenkaan olla rikosoikeudellisia. Portugalissakin käyttäjiä jää edelleen kiinni ja siitä seuraa velvoittava kontakti sosiaali- ja terveyspalvelujen suuntaan. Sieltä saa apua ja tukea eri tavalla kuin rikosoikeudellisessa mallissa.
 Samuraimiekka kurkkua vasten
 Neil Woods kertoo joutuneensa useita kertoja hengenvaaraan peitepoliisin työssä.
 – Kurkkuani vasten on pidetty samuraimiekkaa, puukkoa painettu vasten nivusiani, minua on osoitettu aseella ja riisuttu alasti ja etsitty piilotettuja radiolähettimiä. Olen myös todistanut omin silmin valtavan määrän väkivaltaa.
 Taustalla on hänen mukaansa darwinistinen kierre: kovien rikollisten luonnollinen puolustuskeino poliisin lisäämää taktista toimintaa vastaan on entistä kovempi voiman ja väkivallan käyttö.
 – Kun ymmärsin tämän, päätin lopettaa ja ryhtyä selittämään tätä asiaa ihmisille.
 Woods on poliisiuransa jälkeen kirjoittanut kokemuksistaan kaksi kirjaa. Hän kiertää paljon eri puolilla maailmaa puhumassa näkemyksistään. Ydinajatus on huumekaupan ottaminen valtion säännöstelyn alle. Tämä on Woodsin mukaan ainoa keino voittaa sota huumeita ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
 – Vielä vuosikymmeniä sitten Englannissa oli tapana määrätä heroiinia niille, jotka ovat heroiinin ongelmakäyttäjiä. Siihen aikaan kun tämä lopetettiin, käyttäjiä oli 1049. Sitten käytäntö kiellettiin lailla ja markkinat vapautettiin järjestäytyneen rikollisuuden käsiin. 20 vuotta myöhemmin käyttäjiä oli 350 000. Tässä on hyvin yksinkertainen syy ja seuraus -suhde.
 Voit keskustella aiheesta jutun alla asiallisesti lauantaina kello 22 saakka.

Entinen huumepoliisi: "Ainoa tapa, jolla voidaan lopettaa korruptio, säästää henkiä ja suojella lapsia on huumekaupan laillinen sääntely"


Vantaalla Maauunintiellä syttyneessä huoneistopalossa on kuollut yksi ihminen. Sammutus- ja pelastustyöt ovat yhä käynnissä.
 Palon laajuudesta ja mahdollisista muista henkilövahingoista ei ole vielä tietoa.
 Keravan hätäkeskus sai ilmoituksen tulipalosta aamulla kymmenen jälkeen. Paikalle lähti yhdeksän pelastuslaitoksen yksikköä.

Yksi ihminen kuollut tulipalossa Vantaalla, sammutustyöt yhä käynnissä


Summary: "Sote-partansa" ajanut keskustan puheenjohtaja Juha Sipilä toisti Ylen Ykkösaamussa, että ratkaisu hallituksen erosta oli hänen omansa.

TV1:n Ykkösaamussa vieraillut, ja "sote-partansa" ajanut keskustan puheenjohtaja, pääministeri  Juha Sipilä  kertoi Ylen Ykkösaamussa nukkuneensa viime yön tavallista levottomammin, mutta pitävänsä eilistä yllätysratkaisuaan eli pääministerin eronpyyntöä oikeana tekona.
 – Kieltämättä eilinen vielä valvotutti. En kadu. Pidän ratkaisua oikeana, pitää pystyä vetämään johtopäätöksiä. Olen hyvin sinut tuon ratkaisun kanssa, Sipilä kertoi.
 Hän kertoi pitävänsä epäonnistumisena sitä, ettei sote-uudistusta saatu maaliin. Siltä osin presidentin eronpyynnön jälkeen Mäntyniemestä käveli Sipilän mukaan epäonnistunut pääministeri.
 Keskusta piti torstai-illalla pääministerin virka-asunnossa Kesärannassa tilannepalaverin, jossa keskusteltiin soten ja koko hallituksen jatkon tilanteesta.
 Sipilän mukaan ratkaisu hallituksen erosta oli kuitenkin yksinomaan hänen, ei kokouksen kanta.
 –Minä päätin, se on pääministerin päätös, Sipilä sanoi.
 Sipilä sanoi koko hallituskauden korostaneensa "tulos tai ulos" -periaatetta, eli jos riittävästi tuloksia ei synny, pääministerin pitää erota.
 Ero tuli kuitenkin vaalikauden näkökulmasta viime hetkillä. Eduskunnan vaalitauon alkuun olisi alkuperäisen aikataulun mukaan ollut yksi viikko aikaa.
 Sipilän mukaan vaalien läheisyydellä ei ole tekemistä ajoituksen kanssa.
 –Ei tässä pitäisi mitään yllättävää olla, eikä ajoitus riipu siitä ovatko vaalit lähellä vai kaukana.
 Juttua päivitetään

Juha Sipilä hallituksen erosta: Olen hyvin sinut tuon ratkaisun kanssa


Summary: Pääministeri Juha Sipilä on TV1:n Ykkösaamun vieraana kertomassa, miksi päätyi jättämään hallituksensa eronpyynnön.

Pääministeri  Juha Sipilä  (Kesk.) jätti  perjantaina hallituksensa eronpyynnön  presidentti  Sauli Niinistölle . Kesärannassa pidetyssä tiedotustilaisuudessa Sipilä perusteli päätöstään sillä, että yksi hallituksen keskeisimmistä hankkeista, sote-uudistus, jää toteutumatta. Tulos tai ulos, sanoi pääministeri.
 Hallituskumppanit ovat kertoneet yllättyneensä Sipilän päätöksestä. Kokoomuksen  Petteri Orpo  kertoi saaneensa tiedon asiasta vasta perjantaiaamuna.
 Missä vaiheessa Sipilä päätti että sote-uudistus on kuopattu ja miksi asia tuli yllätyksenä myös hallituskumppaneille? Pääministeri Juha Sipilä on Ykkösaamun vieraana Ylen TV1:ssä klo 10.05 kertomassa päätöksestään.
 Ohjelman voi katsoa suorana  Yle Areenassa .

Juha Sipilä kertoo päätöksensä taustoista – katso suora lähetys klo 10.05 alkaen


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Kunnissa betonoidaan nyt tulevaisuuden sote-kuvioita
 Sote-jahkaaminen sai kunnat laittamaan sairaaloitaan ja terveysasemiaan myyntiin, sanoo Kuntaliiton varatoimitusjohtaja  Hanna Tainio . Hänen mukaansa kauppa käy edelleen "aika kiivaana". Tainion mukaan tilanteessa vaanii vaara, että kunnat rajaavat itseltään  tulevaisuuden vaihtoehtoja pois .
 Pääministeri Juha Sipilä kiersi jo torstaina iltapäivällä vaalitilaisuuksissa Riihimäellä, Forssassa ja Hämeenlinnassa. Kalevi Rytkölä / Yle
 Analyysi: Tervetuloa tänään vaaliteltoille, joilla pestään käsiä – ja kovaa
 Hallituksen erolla pääministeri  Juha Sipilä  (kesk.) saa käännettyä huomiota pois sotesta ja katkaistua siteen huonomaineiseen uudistukseen. Ensi viikolla alkavissa Ylen TV-tenteissä kukaan ei kanna enää hallitusvastuuta,  kirjoittaa politiikan toimittaja   Robert Sundman .
 Roomassa osoitettiin heinäkuussa 2017 mieltä rokotepakkolakia vastaan. Samantha Zucchi / AOP
 Rokotepakko jakaa perheitä Italiassa
 Tapasimme italialaisvanhemmat, jotka eivät haluaisi pojalleen tuhkarokkorokotetta. Perhe on saamassa aikalisän, sillä uusi  hallitus haluaa muuttaa lakia .
 Baby Jane on kuvaus Pikin (Maria Ylipää) ja Jonnan (Roosa Söderholm) suhteesta. Sanna Vanninen / October Oy
 Sofi Oksasen Baby Jane nähdään nyt valkokankaalla
 Palkittu dokumenttiohjaaja  Katja Gauriloff  on tehnyt ensimmäisen fiktioelokuvansa.  Sofi Oksasen  kirjaan perustuva  Baby Jane  kuvaa kahden naisen intohimoista rakkautta. Ennen kaikkea se on kuvaus siitä, mitä tuhoa  hoitamattomat mielenterveysongelmat tekevät  sairastuneelle ja tämän läheisille.
 Yle
 Epävakaista ja huonoa ajokeliä
 Ajokeli on tänään huono koko maassa Pohjanmaan, Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakuntia lukuun ottamatta, varoittaa Ilmatieteen laitos. Ajokeliä heikentävät lumi- tai räntäsade, sään pakastuminen ja tienpintojen jäätyminen. Lauantaina etelässä ja lännessä pilvisyys vaihtelee, mutta joitakin lumikuuroja voi tulla, ennustaa Ylen meteorologi  Seija Paasonen . Muualla on pilvistä ja lumisateista. Lue lisää  säästä täältä .

Herätys: Sote-säätö sekoittaa kuntien pakkaa, vaaliteltoilla kukaan ei kanna hallitusvastuuta, lähes koko maassa on huono ajokeli


Summary: Jalkapallolegendalla on nyt yhteensä kahdeksan tunnustettua lasta.

Argentiinalaisen ex-jalkapalloilijan  Diego Maradonan  huumevieroitusvuodet Kuubassa ovat tuottaneet yllätyksellistä hedelmää.
 Maradona aikoo tunnustaa kolme lasta, jotka saivat alkunsa maassa vuosina 2000–2005. Jalkapallolegenda kävi tuolloin Kuubassa hoidattamassa kokaiiniriippuvuuttaan.
 Tunnustamisen jälkeen 58-vuotiaalla Maradonalla on virallisesti yhteensä kahdeksan lasta.
 Hänen 29-vuotias tyttärensä  Giannina  kommentoi uusia sisaruksiaan Instagramissa:
 – Kolme vielä, ja sinulla on koossa 11 hengen joukkue. Kamoon, pystyt siihen!, Giannina kirjoitti. Hän on syntynyt Maradonan avioliitosta  Claudia Villafanen  kanssa. Liitto päättyi vuonna 2003.
 Maradona väitti vuosia, ettei hänellä ole muita lapsia kuin kaksi tytärtä Villafanen kanssa. Jälkeläisiä on kuitenkin ilmaantunut koko ajan lisää.
 Kuubalaislasten lisäksi jalkapalloilija on tunnustanut  Diego Juniorin , 32, ja  Janan , 22, taisteltuaan heidän äitiensä kanssa pitkään oikeudessa. Lisäksi hänellä on kuusivuotias poika  Diego Fernando  suhteestaan  Veronica Ojedan  kanssa.
 Maradona matkustaa lakimiehensä mukaan lähiaikoina Kuubaan tunnustamaan uudet lapsensa.

Maradonan lapsiluku kasvoi – tunnustaa kolme jälkeläistä Kuubassa


Summary: Gaia Bonaccorso ei haluaisi pojalleen tuhkarokkorokotetta. Hän on saamassa aikalisän, sillä uusi hallitus haluaa muuttaa lakia.

Pienet jalat tömisevät lattiaan  Bonaccorsojen  kotona Roomassa. Kaksivuotias suurisilmäinen  Francesco -poika juoksee ympäriinsä ilosta kiljuen. Lopulta hän hyppää äitinsä  Gaian  syliin ja pääsee pitkään halaukseen.
 Ovikello soi tämän tästä, ja Gaia Bonaccorson on kiirehdittävä avaamaan.
 Sisään lappaa perheenjäsen toisensa perään. Isovanhemmat tulevat lapsia katsomaan, sitten töistä palaa aviomies. Pian pöydän ääressä koolla on lähes koko perhe.
 Bonaccorsojen koti sijaitsee keskustan ulkopuolella rauhallisessa, nuorten perheiden suosimassa Bufalottan kaupunginosassa. Olohuoneen pöydälle on tuotu rouskuvia frappe-keksejä, joita vieraat napsivat.
 44-vuotias Gaia Bonaccorso istuu pöydän ääreen. Hän on luvannut kertoa, miksi ei ole halunnut ottaa Francesco-pojalleen kuin seitsemän Italian lainsäädännön edellyttämistä kymmenestä rokotteesta.
 Bonaccorson mukaan päätös on ollut monen tekijän tulos.
 Yksi syy on Bonaccorson mukaan se, että hän on nähnyt läheltä lääkeyhtiöiden toimintatavan eikä pidä siitä. Nykyään Bonaccorso työskentelee kiinteistöalalla, mutta aiemmin hän oli 20 vuotta suuressa amerikkalaisessa lääkeyhtiössä.
 – Lääkeyhtiöillä on valtavasti valtaa ja ne tavoittelevat voittoa. Se saa miettimään, tarvitsemmeko kaikkia meille suositeltuja lääkkeitä oikeasti, hän sanoo.
 Francesco Bonaccorso on käynyt puolivuotiaasta lähtien julkisessa päivähoidossa. Massimo Lauria / Yle
 Gaia Bonaccorsolla on yliopistokoulutus,  ja myös hänen lähipiirissään moni on hyvin koulutettu. Useat tuttavista ovat kyseenalaistaneet rokotteita jo pidempään.
 Bonaccorson mukaan yhden tuttavan lapsen epäillään sairastuneen rokotteesta. Myös biologiystävä on useaan otteeseen vihjannut rokotteiden sivuvaikutuksista terveydelle.
 Bonaccorso kokee, ettei ole saanut lääkäreiltä asianmukaista tietoa rokotteiden mahdollisista haitoista.
 – Jotkut lääkärit myöntävät riskit, toiset eivät. Aiempi lastenlääkärini ei ottanut huoltani tosissaan, Bonaccorso sanoo.
 Silti hän haluaa korostaa, ettei kuulu varsinaisesti rokotteita vastustaviin. Hän kertoo osallistuneensa kerran rokotevastaisen liikkeen mielenosoitukseen mutta huomanneensa heti, että ajatukset olivat liian jyrkkiä.
 Rokotepakko kuitenkin epäilyttää.
 – Miten kaksivuotiaan lapseni puolustusjärjestelmä kestää tämän? Miksi aiemmin rokottaminen ei ollut pakollista ja nyt se yhtäkkiä on, hän miettii.
 Nyt Bonaccorsoon kohdistuu painetta. Puoliso kannustaa häntä viemään Francesco-pojan pian rokotettavaksi, ja olohuoneessa myös keskusteluun liittyvä äiti alkaa kyseenalaistaa tyttärensä valintaa.
 – Jos Francescoa ei pian rokoteta, hänet voidaan ajaa pois päiväkodista, Gaia Bonaccorso sanoo.
 Italiassa toissa vuonna säädetty laki määrää, että julkisessa koulussa ja päivähoidossa kaikilla lapsilla on oltava rokotusohjelman mukaiset rokotteet. Jos niitä ei ole, luvassa on seuraamuksia.
 Italiassa tuhkarokkoa vastaan annettavan rokotteen kattavuus laski vuosina 2010–2017 alle 85 prosenttiin.  Jari Kovalainen / Yle
 Rokotteista ja rokotekriittisyydestä  on  puhuttu Suomessakin  tämän tästä. Viime vuonna Pohjanmaalla ilmeni rokottamattomien lasten tuhkarokkotapauksia, joiden taustalla oli  seudulla levinnyt rokotevastaisuus .
 Pari vuotta aiemmin tuhkarokko yhdistyi suomalaisessa keskustelussa nimenomaan Italiaan. Moni Suomessa kesällä 2016 todetuista tartunnoista oli tullut matkalla Italiassa tai italialaiselta Suomessa.
 Italian tilanteesta huolestuivat muutama vuosi sitten sekä Maailman terveysjärjestö WHO että Euroopan unioni, koska maan rokotuskattavuus oli kansainvälisiin suosituksiin nähden matala.
 Tuhkarokkoa vastaan annettavan rokotteen kattavuus laski Italiassa vuosina 2010–2017 yli 90:stä alle 85 prosenttiin. Maailman terveysjärjestö suosittaa 95 prosentin kattavuutta laumasuojan aikaansaamiseksi.
 Laumasuojalla tarkoitetaan ilmiötä, jossa riittävän suuri osa ihmisistä on rokotettu sairautta vastaan, mikä estää sairauden leviämisen. Myös rokottamattomat ja tartunnoille alttiimmat saavat epäsuoran suojan sairastumiselta.
 Lapsia rokotettiin helmikuussa 2019 Myanmarissa Yangonin kaupungissa, jossa oli puhjennut tuhkarokkoepidemia.  Lynn Bo Bo / EPA
 Tuhkarokko on helposti tarttuva yleisinfektio, josta voi seurata vakavia jälkitauteja. Erityisen vaarallinen se on niille, joiden puolustuskyky on syystä tai toisesta heikentynyt.
 Italiassa tuhkarokkotartuntoja on  esiintynyt 2010-luvulla  enemmän kuin Euroopan maissa keskimäärin, joskin vaihtelevasti. Esimerkiksi vuonna 2011 tapauksia oli lähes 5 200, kun taas vuonna 2015 niitä oli 256.
 Viime vuosina tuhkarokko on alkanut herättää huolta Euroopassa laajemminkin.  Vuonna 2016 tartuntoja havaittiin  Euroopan maissa vajaat 3 800, mutta  seuraavana vuonna niitä oli  jo 14 600. Tuhkarokkoon kuoli noina vuosina yhteensä 43 ihmistä.
 Italia oli tilastoissa Romanian ohella kärkipäätä: tartuntoja oli  vuonna 2017 epidemiaksi asti , noin 5 000. Sairastuneista  neljä kuoli .
 Miksi rokotuskattavuus  pääsi Italiassa putoamaan niin alas?
 Siihen on monta syytä, sanoo epidemiologiaan erikoistunut lääkäri ja Pisan yliopiston professori  Pier Luigi Lopalco .
 – Julkinen terveydenhuolto on heikoissa kantimissa, ja rokotteista tietoa kaivanneet vanhemmat ovat peloissaan, sillä he eivät ole saaneet vastauksia kysymyksiinsä. Talouskriisi pahensi tilannetta ja vei resursseja, hän sanoo.
 Tämä näkyy Lopalcon mukaan esimerkiksi neuvoloissa. Ne ovat rokotetiedon jakamisen ytimessä mutta eivät toimi niin hyvin kuin niiden pitäisi. Kun vanhemmat eivät saa tarpeeksi tietoa rokottamisesta, he hakevat sitä muualta – joskus keskustelupalstoilta ja muilta kuin terveysalan ammattilaisilta.
 – Italiassa rokotevastaisella liikkeellä on pitkä historia. Se sai elää vapaasti vuosikausia, väärää tietoa levittäen. Viranomaiset olivat hampaattomia eivätkä kyenneet puuttumaan siihen, Lopalco sanoo.
 Roomassa osoitettiin heinäkuussa 2017 mieltä rokotepakkolakia vastaan. Samantha Zucchi / AOP
 Käännekohta rokotteisiin suhtautumisessa nähtiin vuonna 2012, kertoo Lopalco.
 Tuolloin Riminin maakunnassa sijaitseva tuomioistuin pohjasi päätöksensä brittilääkäri  Andrew Wakefieldin  vuoden 1998 tutkimustuloksiin. Oikeus katsoi, että paikallisen pariskunnan pojan vuonna 2002 saamalla autismidiagnoosilla oli yhteys hänen saamaansa MPR-rokotteeseen.
 Wakefield oli pyrkinyt esittämään , että MPR-rokotteella ja autismilla oli yhteys. Hänen väitteensä on sittemmin osoitettu virheellisiksi, ja hän on menettänyt lääkärinoikeutensa.
 Kolme vuotta myöhemmin vetoomustuomioistuin  kumosi riminiläisoikeuden tuomion  perusteettomana. Vahinko oli kuitenkin ehtinyt jo tapahtua.
 Rokotevastaisia liikkeitä nousi Italiassa kuin sieniä sateella, Lopalco muistelee.
 – Jopa valtakunnallisilla televisiokanavilla oli keskusteluohjelmia, joihin kutsuttiin ihan ketä vain puhumaan rokotteista. Kerran mielipidettä kysyttiin jopa DJ:ltä, jolla ei ollut mitään tieteellistä taustaa, Lopalco kuvaa.
 Hänen mukaansa rokotteiden kyseenalaistaminen ei ole vain pienen ryhmän kapinointia. Yleinen hämmennys on saanut myös keskiluokkaiset, koulutetut italialaiset epäröimään.
 "Näpit irti lapsistamme", luki rokotepakkolain vastaisen mielenosoituksen kylteissä Roomassa heinäkuussa 2017. Samantha Zucchi / AOP
 Kun Italian tuhkarokkotilastot  muuttuivat yhä rumemmiksi, maalla alkoi olla niskassaan kansainvälinen paine tehdä jotain rokotuskattavuuden nostamiseksi.
 Niinpä Italian parlamentti hyväksyi kesällä 2017 uuden rokotuslain, joka kantoi keskustaoikeistolaisen terveysministerin  Beatrice Lorenzinin  nimeä.  Lakia perusteltiin pyrkimyksellä  vastata Maailman terveysjärjestön suosituksiin.
 Lorenzin-lain mukaan julkiseen päivähoitoon ja kouluun pääsevät vain lapset, jotka ovat saaneet kaikki rokotusohjelman rokotteet. Koululaisten vanhempia uhkaa satojen eurojen sakko, jos he eivät puolen vuoden sisällä esitä todistusta lain määräämistä rokotuksista.
 Laki myös lisäsi rokotusohjelmaan aiempien neljän rokotteen rinnalle kuusi muuta rokotetta.
 Aiemmin rokotusohjelmaan kuuluivat jäykkäkouristus-, kurkkumätä-, polio- ja B-hepatiitti-rokotteet. Niiden lisäksi pakollisiksi 0–16-vuotiaille tulivat hinkuyskä-, vesirokko- ja  hib-rokote  sekä sikotauti-, vihurirokko- ja tuhkarokkorokotteen yhdistelmä MPR.
 Gaia Bonaccorso kaipaisi lääkäreiltä enemmän tietoa rokotteiden mahdollisista haittavaikutuksista.  Massimo Lauria / Yle
 Bonaccorsojen kotona äiti ja poika  ovat siirtyneet Francescon huoneeseen leikkimään pikkuautoilla. Keittiössä liedellä porisee illallispasta, ja olohuoneessa isovanhemmat ovat istuneet sohvalle katselemaan vanhoja valokuvia.
 Gaia Bonaccorso kertoo murehtineensa kaksivuotiaansa tulevaisuutta hoitopaikassa sen jälkeen, kun hän teki päätöksen jättää antamatta pojalle MPR-rokotteen.
 – Päiväkodissa kysyttiin rokotustodistusta, kun ilmoitin pojan hoitoon, Bonaccorso sanoo.
 Tämä tapahtui syyskuussa 2017, kun Lorenzin-laki oli vasta tullut voimaan. Päiväkodin henkilökunta huomasi Francesco Bonaccorson puuttuvan rokotteen ja huomautti asiasta.
 – Kerroin heille, että Francesco on rokotejonossa, mikä oli totta, Bonaccorso sanoo nyt, puolitoista vuotta myöhemmin.
 Kun Lorenzin-laki tuli voimaan, rokotuskeskukset ruuhkaantuivat. Perheet joutuivat odottamaan pitkään rokotusaikoja. Moni rokotepakosta huolestuneista vanhemmista, Bonaccorso mukaan lukien, sai näin aikalisän.
 Oman aikalisänsä järjesti myös Italian uusi hallitus, joka aloitti kesäkuussa 2018.
 Sisäministeri Matteo Salvini on ollut eturivissä kritisoimassa rokotepakkolakia.  Giuseppe Lami / EPA
 Hallituksen populistipuolueet Viiden tähden liike ja La Lega ovat molemmat  esittäneet rokotekriittisiä kantoja . La Legan johtaja, sisäministeri  Matteo Salvini   on esimerkiksi sanonut , että kymmenen rokotetta on liikaa ja niiden ottaminen voi olla jopa haitallista.
 Hallitukseen noustuaan puolueet nostivat pöydälle vuotta aiemmin säädetyn rokotelain ja kertoivat haluavansa kumota sen.
 Lopulta ne päätyivät vain löyhentämään lakia: vanhemmat saivat kuluvan maaliskuun alkupuolelle asti aikaa esittää virallisen rokotustodistuksen  päiväkodissa ja koulussa . Väliaikana myös vapaamuotoinen todistus on kelvannut.
 Sekava tilanne on pitänyt koulut ja vanhemmat epätietoisina.
 Uusimman käänteen myötä lapset ovat voineet edelleen käydä julkisissa päiväkodeissa ja kouluissa rokottamattomina. Joillain paikkakunnilla rokottamattomia lapsia on kuitenkin ehditty jo  sulkea ulos päiväkodeista . Vanhempia on myös jäänyt kiinni siitä, että he ovat toimittaneet kouluille  väärennettyjä rokotustodistuksia .
 Italiassa MPR-rokote tuli rokoteohjelmaan vasta Lorenzin-lain myötä 2017. AOP
 Tilastojen valossa rokotepakko on ollut menestys.  Italian terveysviranomaisten mukaan rokotuskattavuus 0–6-vuotiaiden keskuudessa on parantunut Italiassa  lain säätämisen jälkeen . Useissa maakunnissa päästään jopa  95 prosentin yleiseen kattavuuteen .
 Tuhkarokkorokotteen kattavuus on noussut esimerkiksi vuonna 2015 syntyneiden kohdalla  lähes 92 prosenttiin . Kasvua edellisvuoteen on liki 4,5 prosenttiyksikköä, ilmenee terveysministeriön tiedoista.
 Viime vuonna tuhkarokkoa tavattiin kuitenkin Italiassa vielä runsaasti,  yli 2 500 tapausta . Koko Euroopassa tartuntoja oli yhteensä yli 80 000,  joista suurin osa Ukrainassa .
 Italian lisäksi rokotelakeja on kiristetty 2010-luvulla esimerkiksi Kaliforniassa ja Australiassa. Myös Euroopan maissa rokotepakko on yleistynyt viime vuosina.
 Italian lisäksi esimerkiksi  Ranskassa tuli voimaan  viime vuoden alusta laki, joka nosti rokotteiden määrän suositelluista kolmesta yhteentoista pakolliseen rokotteeseen.
 Suomessakin on käyty keskustelua rokotepakosta. Toistaiseksi suuri osa poliitikoista ja viranomaisista on kertonut julkisuudessa, ettei kannata sitä. Perhe- ja peruspalveluministeri  Annika Saarikko  (kesk.)  sanoi joulukuussa , että rokotuskattavuuden parantaminen pakottamalla voisi lisätä "ideologista rokotusten vastustamista".
 Italiassa rokotuskattavuus 0–6-vuotiaiden keskuudessa on parantunut Lorenzin-lain säätämisen jälkeen.  Toni Määttä / Yle
 Professori Pier Luigi Lopalcon mukaan  moni italialainen lääkäri on tyytyväinen rokotepakkoon.
 – Se helpottaa heidän käytännön työtään. Kun rokotus on pakollinen, heiltä ei mene aikaa epäröivien vanhempien suostutteluun, Lopalco sanoo.
 Hänen mukaansa pakko toimii hyvin nimenomaan Italian kontekstissa.
 – Kaksi vuotta sitten olisin sanonut, että olen tällaista vastaan. Mutta olen muuttanut mieleni, Lopalco kertoo.
 Lopalcon mukaan rokotepakkoa tulee käyttää apuna vain poikkeuksellisissa tilanteissa, esimerkiksi silloin, kun rokotuskattavuus laskee hyvin matalalle eikä pelkkä valistus riitä.
 Rokotepakkoa vastustavat edelleen myös jotkut arvostetut lääkärit.
 Yksi heistä on epidemiologi ja tutkijalääkäri  Franco Berrino . Berrino on Italiassa tunnettu syöpätutkija, joka on  vieraillut myös Suomessa .
 Epidemiologi Franco Berrino kaipaa enemmän kansainvälisen tason tutkimuksia rokotteiden sivuvaikutuksista.  Massimo Lauria / Yle
 Ylelle Berrino haluaa korostaa, ettei hän missään nimessä ole rokotevastainen. Hän sanoo kannattavansa harkittua rokotuspolitiikkaa.
 – Siihen kuuluu esimerkiksi luotettavan tiedon jakaminen. Ihmisillä on oltava tunne, että julkinen terveydenhuolto tekee perusteltuja päätöksiä ja toimii vastuullisesti, Berrino sanoo.
 Tätä ei Italiassa rokotepakon kohdalla kuitenkaan tapahtunut, vaan rokotteista tehtiin poliittinen kysymys, Berrino sanoo.
 – Lakia säädettäessä poliitikot, viranomaiset ja jotkut rokotteiden puolesta kampanjoineet lääkärit väittivät esimerkiksi, ettei rokotteilla ole sivuvaikutuksia, mikä ei ole totta, Berrino sanoo.
 Tämän seurauksena ilmapiiri kärjistyi entisestään. Syntyi kaksi yhä jyrkemmin toisistaan eroavaa ryhmää: rokotemyönteiset ja -kielteiset.
 Gaia Bonaccorso haluaisi lisäaikaa rokotuspäätöksen tekemiseen siihen asti, kunnes Francesco syksyllä täyttää kolme vuotta.  Massimo Lauria / Yle
 Italian uuden hallituksen perheille antama  lisäaika päättyy huomenna sunnuntaina.
 Ensi viikolla myös Gaia Bonaccorson täytyy lain mukaan esittää Francescon päiväkodissa todistus lapsen kymmenestä rokotteesta. Jos sitä ei ole, lapsi saa päivähoidosta lähtöpassit.
 Bonaccorso pyrkii edelleen saamaan lisää armonaikaa, jotta Francescoa ei tarvitsisi rokottaa. Vaihtoehtona on etsiä yksityinen hoitopaikka, johon hyväksytään myös rokottamattomia lapsia. Sellaisia on  italialaismedian mukaan  syntynyt useille paikkakunnille.
 – Rokottamattomien lasten vanhemmat ovat liittoutuneet, kun heidän lapsensa ovat jääneet ilman hoitopaikkaa. Vanhemmat ovat järjestäneet päivähoidon toisella tavalla, esimerkiksi jonkun kotona, Bonaccorso sanoo.
 Voi kuitenkin olla, että perheet saavat pian vielä lisää armonaikaa. Parlamentissa nimittäin käsitellään nyt lakialoitetta, joka voi kumota rokotepakkolain.
 Jos Francesco Bonaccorson pääsy julkiseen päiväkotiin evätään, Gaia-äiti joutuu harkitsemaan rokottamattomille lapsille tarkoitettua yksityistä hoitopaikkaa.  Massimo Lauria / Yle
 Torstaina 7. maaliskuuta sisäministeri  Matteo Salvini esitti , että alle kuusivuotiaiden lasten annettaisiin jatkaa päiväkodeissa ja rokotustodistusten vaatimista lykättäisiin jälleen siihen asti, että uusi laki valmistuu.
 – Yhteinen päämäärämme on, että Lorenzin-laki kumotaan. Tämä on mahdollista jo hyvin pian, jopa huhtikuuhun mennessä, sanoi terveysministeri  Giulia Grillo  Viiden tähden liikkeestä.
 Pisan yliopiston professori Pier Luigi Lopalco pitää lakialoitetta ongelmallisena.
 – Eihän tällainen terveydenhuollossa toimi. Ensin säädetään laki, ja pian se vedetään takaisin. Epämääräisyys heikentää ihmisten luottamusta julkiseen terveydenhuoltoon, hän sanoo.
 Riskinä on, että perheet eivät enää tiedä, mihin luottaa. Rokottaminen alkaa vaikuttaa mielipiteeseen eikä tieteelliseen tietoon perustuvalta valinnalta.
 – Silloin satunnainen televisiossa puhuva DJ:kin voi vaikuttaa pätevältä puhumaan rokotteista. Näin rokotevastaiset tahot voittavat, Lopalco arvioi.
 Lue myös:
 "Rokotekriittisyys jakaa Suomen itä- ja länsiosiin" – Katso oman alueesi rokotuskattavuus tuhkarokon ja muiden vakavien tautien osalta
 Tuhkarokkotartunnat kolminkertaistuivat Euroopassa viime vuonna – Tauti leviää rajusti Ukrainassa
 Tuhkarokko tappanut jo yli sata pikkulasta – Epidemia raivoaa Filippiineillä

"Poikani joutuu pois päiväkodista, jos emme rokota häntä" – Italia ryhtyi koviin keinoihin väestön suojaamiseksi, mutta rokotepakko jakaa perheitä


Summary: Sote-ratkaisun vuosien odottelu on kasvattanut epävarmuutta ja johtanut ulkoistuksiin ja sote-kiinteistöjen myyntiin.

kunnalliset palvelut (julkiset palvelut)

Turku myi kahdeksan sote-kiinteistöään  ruotsalaiselle kiinteistösijoitusyhtiölle , Etelä-Karjalassa monella kunnalla  neuvottelut myynnistä jatkuvat .
 Kuntaliiton sote-asioista vastaava varatoimitusjohtaja  Hanna Tainio  sanoo, että palvelujen ulkoistamisen ja kiinteistöjen myymisen taustalla on sote-uudistuksen ylläpitämä vuosia jatkunut epävarmuus.
 Esimerkiksi terveyskeskusten korjaamista on jätetty tekemättä, kun tulevaisuuden näkymä on ollut usvaa.
 – Epävarmuutta on jatkunut jo monta vuotta ja se on johtanut siihen, että toimintoja on ulkoistettu ja sote-kiinteistöjä myyty yksityisille.
 – Se on käynnissä tällä hetkelläkin ja aika kiivaana, Tainio sanoo.
 Yksi kuntien ulkoistamisia hoitava yhtiö on Pihlajalinna. Sen toimitusjohtaja  Joni Aaltonen  sanoo kuitenkin, että kehitys ei ole suoranaisesti kiinni sote-remontin viipymisestä ja hautaamisesta.
 – Kiinteistökehittäminen on elementti siinä, että palveluita voidaan tuottaa pitkällä ajalla. Se ei ole sote-riippuvainen asia, Aaltonen sanoo.
 Hoivakohun aikana on puhuttu erityisesti siitä, että henkilöstöä ollut liian vähän. Mutta myös kiinteistöjen kunto on johtanut siihen, että valvojat ovat määränneet vähentämään esimerkiksi asumispalvelun hoitopaikkoja.
 Nyt betonoidaan tulevaisuutta
 Kuntaliitossa kuitenkin varoitellaan että palvelujen ulkoistaminen ja kiinteistöjen myyminen lukitsee pitkäksi ajaksi kunnan vaihtoehdot palvelujensa kehittämisessä.
 – Haluamme rauhoitella kuntia ja sanoa että miettikää nyt vielä kaksi kertaa ennen kuin teette mitään sellaista, joka betonoi tulevat kehittämismahdollisuudet, Tainio muotoilee ja varoo neuvomasta liikaa.
 Hän kuitenkin ymmärtää, että pitkä epävarmuus on johtanut ratkaisuihin, jotka saattavat rajoittaa tulevaisuuden vaihtoehtoja.
 – Monet kunnat ovat jättäneet omia kehittämistöitään tekemättä tämän liian kauan jatkuneen epävarmuuden takia.
 Pihlajalinnan Aaltosen mukaan korjaamista ja rakentamista tarvitaan olipa terveyskeskus kenen käytössä tahansa.
 – Jos kunnalla on ollut kiinteistö vailla kehitystä toistakymmentä vuotta, niin tullaan kysymykseen voiko siinä palveluita tuottaa vai tullaanko siihen että pitäisi joka tapauksessa rakentaa uutta.
 Aaltosen mukaan moni sairaala ja terveyskeskus on “ajettu loppuun”.
 Hyvä vai huono?
 Oliko sote-uudistuksen romahdus kuntien ja alan yritysten kannalta lopulta hyvä vai huono uutinen?
 Kuntaliiton Tainio ei ota kantaa, mutta muistuttaa ydinkysymyksestä.
 – Meillä on paljon liian pieniä kuntia jotka eivät yksin selviä. Uudistus tarvitaan, mutta nyt on mahdollisuus miettiä millainen ja nyt voidaan edetä pienin askelin.
 Pihlajalinnan Aaltonen puolestaan suree sitä, että Suomessa ei pystytty “tekemään päätöksiä ihmisten hyväksi”.
 Sen sijaan yrityksen näkökulmasta päivä kallistui plussan puolelle.
 – Jos ajattelen vain yrityksen kannalta niin aina on parempi, että on joku lopputulos jonka pohjalta voi suunnitella tulevaisuutta. Olemme varautuneet kahteen vaihtoehtoon - toimintamme ei ole sote-riippuvaista.

Sote-tulppa on johtanut sairaala- ja terveyskeskusrakennusten  myymiseen – Kuntaliitto:  "Se on parhaillaan käynnissä kiivaana"


Summary: Baby Jane on elokuva rakkaudesta, valtapeleistä ja hoitamatta jäävien mielenterveysongelmien tekemästä tuhosta.

Piki on ihmeellinen, itsevarma nainen, joka kietoo heti ensi kohtaamisella pikkukaupungin Jonnan pauloihinsa.
 Alkaa kiihkeä rakkaussuhde, jossa elanto tienataan huomaamattomilla postipaketeilla.
 Kaikki on taivaallista, kunnes Jonnalle selviää, että suhteessa on kolmas pyörä: Pikin halvaannuttava paniikkihäiriö, jota tämä epäonnistuneesti itsehoitaa alkoholilla.
 Kiilaa rakastavaisten väliin lyö myös mustasukkainen Bossa, entinen tyttöystävä, jolle sopii hyvin, että Piki on hänen apunsa armoilla.
 Katja Gauriloff tiesi heti Baby Janen luettuaan, että haluaa tehdä siitä ensimmäisen fiktioelokuvansa. Terhi Liimu / YLE
 Kun palkittu dokumentaristi  Katja Gauriloff  seitsemän vuotta sitten sattui lukemaan  Sofi Oksasen   Baby Jane  -kirjan pokkariversion, hän tiesi heti, että haluaa tehdä siitä ensimmäisen fiktioelokuvansa.
 Kirjan teemoihin keskeisesti kuuluvat kysymykset mielenterveyden hajoamisesta, heikosti saatavilla olevasta avusta ja avunsaannin eriarvoisuudesta puhuttelivat Gauriloffia.
 Yhtä paljon häneen vetosivat moniulotteiset hahmot.
 – Tiesin, että tästä saa vahvojen naisten tarinan, ja niitä meillä ei kyllä tarpeeksi ole. Elokuvissa naiskuva on ollut viime aikoihin asti aika kapea.
 Naisten kertomat, naisiin keskittyvät, ristiriitaisia ja monisyisiä naisrooleja sisältävät elokuvat ovat edelleen harvinaisia myös alkuperäisteoksen kirjoittaneen Sofi Oksasen mielestä. Samoin seksuaaliset vähemmistöt ovat edelleen aliedustettuina.
 Oksasen mielestä on hienoa, että Gauriloff tarttui vuonna 2005 julkaistuun kirjaan ja toi sen tähän päivään toisessa taidemuodossa.
 – Seksuaaliset vähemmistöt eivät ylipäätään usein ole elokuvien päähenkilöitä, mutta esimerkiksi naispareihin keskittyviä kokonaisia tarinoita on vähemmän kuin miespareista. Elokuvaa katsoessa tuli taas miettineeksi, miten vähän ylipäätään kuvataan toisilleen puhuvia naisia, saati sellaisia, jotka puhuvat muustakin kuin miehistä. Naisilla ylipäätään on vähemmän päärooleja, ja naisten tarinoita näkyy sitä kautta vähemmän.
 -En katso kirjan valmistumisen jälkeen lapseni perään. Mikään ei olisi kamalampaa kuvausryhmälle kuin että kirjailija hiippailisi vahtimassa.  Terhi Liimu / YLE
 Rakkautta ja valtapelejä
 Gauriloff ja varsinaisen käsikirjoituksen laatinut  Veera Tyhtilä  eivät noudattaneet orjallisesti alkuperäisteosta. Pikin ja Jonnan parisuhteen dynamiikkaa kuvataan tiiviillä lähikuvilla ja parin harrastamalla eroottisella sidonnalla,  shibarilla , jota kirjasta ei löydy.
 Intiimien kuvausten onnistuminen edellytti turvallista ilmapiiriä ja ehdotonta luottamusta näyttelijöiden ja ohjaajan välillä. Katja Gauriloff ylistää pääparin näytelleiden  Maria Ylipään  ja  Roosa Söderholmin  keskinäistä kemiaa, taitoja ja heittäytymiskykyä.
 – Mulle oli tärkeää, että meillä oli pitkä harjoitusjakso, ja että näyttelijöillä oli heti alusta hyvä energia yhdessä, ja hyvä olla keskenään. Hyvää kemiaa oli hirveän turvallista lähteä viemään eteenpäin, kun saatiin harjoitella rauhassa ja puhua kaikki valmiiksi. Mitä intiimimpiin asioihin mentiin, sitä tarkemmin teimme koreografioita. Kameran edessä kaikki oli jo tosi valmista.
 Elokuva nostaa kirjaa enemmän esille erilaisen vallankäytön ihmissuhteissa, myös huomattavasti sidontaleikkejä hienovireisemmän. Piki on riippuvainen entisestä tyttöystävästään, koska ei paniikkihäiriönsä takia pysty edes viemään roskiaan.
 Ainakaan selvin päin.
 – Valtapelejä on kaikissa ihmissuhteissa. Esimerkiksi työelämässä ne voivat olla aika rajuja. Niitä ei pelata ainoastaan naisten kesken, tässä elokuvassa ihmiset nyt vain sattuvat olemaan naisia, kuvailee ohjaaja Katja Gauriloff.
 Baby Jane on vahvojen naisten elokuva. Tuottaja Satu Majava, ohjaaja Katja Gauriloff, kirjailija Sofi Oksanen, näyttelijät Maria Ylipää ja Roosa Söderholm ja käsikirjoittaja Veera Tyhtilä. Terhi Liimu / YLE
 Elokuva parisuhteesta, ei vain naisten parisuhteesta
 Vaikka jotkin lehdet ovat jo revitelleet raflaavia otsikoita lesboseksistä ja sidonnasta, huomauttaa Sofi Oksanen, että elokuvassa on itse asiassa varsin vähän paljasta pintaa.
 – Se voisi olla melkein ikärajaton elokuva. On erinomainen ratkaisu, että siinä ei käytetä turhaa alastomuutta ollenkaan. Se tuntuu yllättävän raikkaalta tähän päivään.
 Maissa, joissa seksuaalivähemmistöjen asema on huonompi kuin meillä,  Baby Janen  kaltaisilla teoksilla voi olla lukijoille erityistä, henkilökohtaista merkitystä, arvelee Sofi Oksanen.
 Kirjan käännösoikeudet on juuri myyty Turkkiin.
 – On maita, joissa esimerkiksi pääkaupunkiseudulla voi elää elämäänsä melko vapaasti, mutta maaseudulla välttämättä ei. Seksuaalisten vähemmistöjen tekemät itsemurhat esimerkiksi liittyvät hyvin usein siihen, että joutuu elämään kaapissa, tai ympäristössä, joka rankaisee siitä, että ihminen on oma itsensä.
 Oksasen mielestä Suomessa ei enää pitäisi nähdä mitään omituista tai raflaavaa siinä, että intiimi suhde, jota kuvataan, on kahden naisen välinen.
 Kyse on kuitenkin ennen kaikkea parisuhdetarinasta.
 – Vaikka Suomi on liberaali maa, niin jotenkin tällaista pidetään ns. rohkeana ratkaisuna, vaikka ei siinä mitään rohkeaa ole. Sen pitäisi olla itsestäänselvä ja normaali asia, että kerrotaan myös seksuaalivähemmistöjen tarinoita.
 Piki (Maria Ylipää) vaikuttaa alkuun kaikkivoivalta, mutta pystyy paniikkihäiriönsä takia poistumaan kotoaan vain päissään tai bailaamaan. Sanna Vanninen / October Oy
 Elokuvan keskeisessä parisuhteessa on kolmas pyörä, entinen tyttöystävä Bossa (Nelly Kärkkäinen, kuvassa oikealla). Sanna Vanninen / October Oy
 "Paniikkihäiriöstä on vaikea ottaa valokuvaa"
 Lukijapalautteen perusteella  Baby Jane  on ollut erityisen arvokas teos niille, jotka kamppailevat paniikkihäiriön kanssa kirjan Pikin lailla.
 – Olen tavannut hyvin paljon paniikkihäiriöisiä ihmisiä, joille kirjalla on merkitystä; paniikkihäiriöisten läheisiä, kumppaneita, vaimoja, miehiä, vanhempia ja lapsia, jotka ovat olleet ilahtuneita siitä, että paniikkihäiriöstä kirjoitetaan. Se on erittäin yleinen mielenterveyshäiriö, mutta yllättävän vähän tunnettu. Se on tietysti luonteeltaan sellainen, että siitä on vaikea ottaa vaikkapa valokuvaa.
 Kirjan kirjoittamisen ja elokuvan julkaisemisen välisinä vuosina mielenterveysongelmiin liitetty stigma on Oksasen mielestä onneksi väistynyt.
 – Musta tuntuu siltä, että mielenterveydestä puhutaan nykyisin avoimemmin ja se on hyvä; sillä tavoin pystytään murtamaan niin sanottua hullun leimaa ja poistamaan turhaa häpeää. Sen suhteen olen kuitenkin skeptinen, että hoitoon pääseminen olisi helpottunut, tai rahaa ongelmien hoitoon olisi tullut lisää.
 Sitä paitsi Oksanen epäilee, että jotkin mielenterveyshäiriöt kiinnostavat sekä tutkijoita että tiedotusvälineitä enemmän kuin toiset. Senkin vuoksi hän on mielissään siitä, että paniikkihäiriö voi saada uuden sukupolven huomiota  Baby Janen  elokuvaversion myötä.
 – Jo kirjoittaessani kirjaa tuntui siltä, että paniikkihäiriöön annetaan vähemmän tutkimusrahaa kuin moniin muihin vaivoihin. Kun aiemmin olin kirjoittanut syömishäiriöistä, niistä löytyi vaikka kuinka paljon kansainvälistä materiaalia.
 Baby Janen tarinassa riemu ja rakkaus väistyvät vähitellen mustempien sävyjen tieltä. Sanna Vanninen / Oktober Oy
 Viina on huono lääke
 Yksi tärkeä kysymys, jonka  Baby Jane  nostaa esiin on se, että huonokuntoisen ihmisen on itse kohtuuttoman vaikea hakea apua. Jos ei pääse edes ovesta ulos, ei pääse vastaanotolle.
 Sofi Oksanen arvelee, että suuri osa mielenterveysongelmista jää piiloon, erityisesti paniikkihäiriöistä, sillä ihmiset yrittävät lääkitä itse itseään alkoholilla. Niin tekee myös tarinan Piki, huonoin seurauksin.
 Oksanen toivoo, että elokuva auttaisi ainakin jotain yksin kamppailevaa tunnistamaan oireensa.
 – Jos ajatellaan kansantautiamme alkoholismia, niin sen takana ei aina ole myöhemmin fyysiseksi muuttuva addiktio, vaan esimerkiksi paniikkihäiriö. Moni ei välttämättä edes tajua, mistä on kyse, kun paniikkihäiriö iskee omaan elämään. Moni ajattelee, että kyllä tämä tilanne tästä etenee bissellä tai drinkillä, ja tuloksena voi olla päihdekierre.
 Taustalla näkyvä Kallion kaupunginosa on keskeisessä roolissa elokuvassa. - Olen itse se tyttö, joka tuli Jonnan lailla 18-vuotiaana ruusut kourassa junalla sinne asumaan, oli ihan ehdotonta kuvata siellä, sanoo pohjoiseen synnyinseuduilleen sittemmin palannut Gauriloff. Sanna Vanninen /Oktober Oy
 Lue lisää paniikkihäiriöstä Suomen Mielenterveysseuran sivuilta
 Naisten roolia halutaan vahvistaa entisestään Suomen elokuva-alalla – saamelaiselokuvatuotannoissa taas dominoivat naiset
 Näyttelijä Maria Ylipää kotimaisesta fiktiosta: "Vihdoinkin alkaa tulla moniulotteisia naisrooleja"

Sofi Oksasen Baby Jane nähdään nyt valkokankaalla: "Naiset puhuvat harvoin keskenään elokuvissa – varsinkaan muusta kuin miehistä"


Ajokeli on tänään huono koko maassa lumisateiden ja sään kylmenemisen vuoksi, varoittaa Ilmatieteen laitos.
 Maan etelä- ja keskiosaan virtaa lännestä kylmempää ilmaa ja sää muuttuu samalla tuulisemmaksi. Osassa Lappia ajokeli on lumipyryn takia erittäin huono.
 Varsinkin Etelä- ja Keski-Lapissa lumisade voi olla sakeaa. Pakkasta on viidestä kymmeneen astetta.
 Etelä- ja Keski-Suomeen on luvassa pikkupakkasta tai nollakeliä, sää poutaantuu vähitellen aamusta alkaen.
 Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa on enimmäkseen pilvistä ja lumisadetta, lämpötila on muutaman asteen pakkasen puolella.
 Suomenlahdelle on annettu myrskyvaroitus. Tuuli voi puhaltaa aamulla jopa 23 metriä sekunnissa.
 Lue lisää säästä  Ylen sää-sivuilta .

Ajokeli on tänään huono koko maassa, Lapissa pyryttää ja Suomenlahdella myrskyää