Summary: Artisti kertoo ihmetelleensä sitä, miten rehellisiä ja avoimia hänen faninsa ovat.

"Mä oon vahva. Mä oon vahva. Mä oon vahva."
 Ellinoora  toistaa surullisen kuuloista mantraa uuden albuminsa kappaleella  Viha, kipu ja rakkaus . 25-vuotias laulaja tekee voimabiisejä, jotka monet ovat ottaneet omakseen. Rikkinäisestä elämästä kertovat kappaleet antavat toivoa tulevaan.
 Muusikon hiukset ovat vaaleanpunaiset, samoin vaatteet. Juuri julkaistun toisen albumin nimi on  Vaaleanpunainen vallankumous . Kaikki ei ole kuitenkaan hattaraa, vaikka päällisin puolin siltä näyttää.
 – Ihmiset ajattelevat, että mitähän purkkapoppia sieltä tulee, kun kaikki on pinkkiä ja ihanaa. Sitten se sisältö on jotain ihan muuta. Artistina ja taiteilijana pitää hämmentää.
 – Olen halunnut tehdä musiikkia siten, ettei se kuulosta liikaa omalta terapiamusiikilta. Raja on kuitenkin häilyvä ja uudella levyllä on pari biisiä, joita tekee tiukkaa kuunnella, Ellinoora paljastaa. Mårten Lampén / Yle
 Vaaleanpunaisen hattaran nurja puoli
 Liikaa paineita ja kirjoittamisen blokki. Moni varoitteli Ellinooraa toisen albumin vaikeudesta. Muusikko otti kuitenkin rauhallisesti ja levyn tekeminen kesti kaksi vuotta.
 Ellinooran uraan on kuulunut hitaasti kypsyttely. Laulaja sai levytyssopimuksen jo vuonna 2011, mutta esikoisalbumi  Villi lapsi  julkaistiin vasta 2016.
 Uuden levyn kappaleita on julkaistu parin vuoden aikana jo viisi. Vuosi sitten Ellinoora oli mukana  Vain elämää  -ohjelman yhdeksännellä kaudella, mutta albumia ei julkaistu huomion ollessa suurimmillaan, vaikka materiaalia oli levyllisen verran valmiina.
 – Ensimmäisen levyn kanssa piti opetella oma tekotapa. Nyt halusin vain kirjoittaa tosi paljon ja olen iloinen, että on löytynyt se oma tapa tehdä. Ajattelin, että kyllä ne ihmiset jaksavat odottaa.
 – Mulle oli tosi vaikea ajatus ottaa itsestäni kuva sosiaaliseen mediaan joka päivä. Sitten tajusin, että se on mun oma alusta, missä voin tuoda esiin mitä teen enkä miltä mä näytän, Ellinoora sanoo. Mårten Lampén / Yle
 Vaaleanpunainen vallankumous  -albumin nimi merkitsee Ellinooran mukaan kahta isoa kontrastia. Vaaleanpunainen kuvastaa herkkyyttä ja lempeyttä.
 – Monet mieltävät, että vaaleanpunainen on naisten väri. Ennen uraani en miettinyt omaa sukupuoltani. Alan myötä on tullut aina se nais-etuliite. Sitä on alkanut pohtimaan rooleja, mitä mulle tarjotaan. Millainen mun pitäisi olla ja miten pääsen niistä irti.
 Vallankumous ei Ellinooran albumilla tarkoita mitään poliittista. Sana edustaa kapinaa ja asioiden pöydälle nostamista.
 – Sä voit olla herkkä ja tunteva tyyppi, mutta silti voit olla kunnianhimoinen ja tuntea ärsytystä ja vihaa ja nostaa niitä epäkohtia pöydälle.
 Albumi kuvastaa myös tämän päivän pinnallista maailmaa. Ellinoora laulaa siitä levyn avaavassa  Marie Antoinette  -kappaleessa.
 "Päällisin puolin kaikki on hattaraa, mutta sisältö ei kestä päivänvaloa."
 – Ihmiset elävät Instagramin kautta jotain haavekuvamaailmaa ja silti niiden hymyilevien selfiekuvien takana on tosi paha olla.
 Voimalauluja antisankareista
 Pari vuotta sitten Ellinoora lauloi  LoveSuomi -ohjelmassa vakavasti sairaan nuoren äidille  Elefantin paino  -kappaleen. Tilanne oli niin tunteikas, että laulaja joutui keräämään itseään Lappeenrannan pienellä lavalla. Esityksestä jäi voimakas tunnejälki ja Ellinoora on sen jälkeen seurannut nuoren toipumista.
 – Aina kaikki ei mene logiikan mukaan, vaan ihmeitäkin tapahtuu. Se on lohdullista ja puhdistavaa.
 Ellinoora on tullut tunnetuksi voimaannuttavista kappaleista. Toista levyä tehdessään hän tosin vierasti sanaa voimalaulu. Muusikko tuli kuitenkin lopputulokseen, että jos hänen kappaleensa sellaisina ihmisille toimivat, niin sitä ei pidä juosta karkuun.
 – Suomessa on päällisin puolin moni asia tosi hyvin, mutta kyllä täällä on tosi paljon pahaa oloa, Ellinoora pohtii. Mårten Lampén / Yle
 Muutamia vuosia sitten Ellinooraa turhautti moni asia maailmassa. Mieltä painoi myös synkkä tammikuu. Häntä ärsyttivät sankaritarinat, joissa kaikki menee aina putkeen. Ajatukset purkautuivat  Leijonakuningas -kappaleeseen, joka julkaistiin 2016.
 – Mulle kiinnostavimmat sankarit ovat antisankareita. Halusin kirjoittaa anthemin siitä, että entä ne ihmiset, joista ei pitänyt tulla mitään.
 Ellinoorasta on tullut voimalauluineen nuoremman polven  Kaija Koo . Vertaus ei ole aivan tuulesta temmattu, sillä muusikko on ollut tekemässä laulajalle kappaleita. Nuori tekijä arvostaa Kaija Koon asennetta, joka on anteeksipyytelemätön mutta mukana on myös herkkyyttä.
 – Ihailen häntä tosi paljon. Hän on vahva voimanainen. Eikä edes voimanainen vaan voimaihminen.
 Mieli kuntoon musiikilla
 Ellinoora on puhunut avoimesti julkisuudessa terapiassa käymisestä. Miksi hän käy siellä, ei kuulu hänen mielestään kenellekään. Hän haluaa kuitenkin puhua terapian tärkeydestä. Monelle omista ongelmistaan puhuminen on vaikeaa, vaikka sen pitäisi olla neutraali asia.
 Laulajan mielestä ihmisten pitäisi hakea apua ennen kuin suurin kriisi on jo päällä.
 – Varsinkin suomalainen ajattelee, että minä kärsin täällä hiljaisuudessa yksin. Toivon, että se muuttuisi vielä.
 – Ihmiset käyvät paljon paskaa läpi. Jos musiikki pystyy tarjoamaan jotain lohdullista edes hetkeksi, niin se on hieno juttu, Ellinoora sanoo. Mårten Lampén / Yle
 Keväällä Ellinoora oli mukana Mielenterveysseuran Mielinauha-kampanjassa. Muusikko halusi antaa näkyvyyttä tärkeänä pitämälleen asialle. Hän huomasi, että mielenterveystyöhön tarvittaisiin lisää työvoimaa, sillä esimerkiksi kaikkiin kriisinumeroon tuleviin puheluihin ei ehditä vastaamaan.
 – Täällä on päällisin puolin moni asia tosi hyvin, mutta kyllä täällä on tosi paljon pahaa oloa. Moni suomalainen kärsii jossain vaiheessa elämää mielenterveysongelmista. Kyllä päänsisustasta pitää pitää huoli.
 Monet käyvät läpi raskaita asioita ja Ellinoora pitää hienona sitä, jos pystyy musiikillaan tarjoamaan lohtua edes hetkeksi. Hän saa Instagramissa paljon pitkiä henkilökohtaisia viestejä, joissa ihmiset kertovat tarinoitaan. Laulaja ei jokaiselle ehdi vastaamaan, mutta pyrkii lukemaan kaikki viestit.
 Se on yllättänyt, että ainakaan hänen faninsa eivät ole tuppisuita.
 – Välillä mä oon ollu suu auki, että vau miten rehellistä jengiä. Varsinkin nuorempi polvi ja muakin nuoremmat tyypit. He kertovat pitkiä stooreja kipeistä hetkistään.
 Ellinoora toivoo, että populaarikulttuuria ja popmusiikkia arvostettaisiin Suomessa enemmän siltä kannalta, että niillä on vaikutusta myös ihmisten hyvinvointiin.
 – Musiikilla on paljon merkitystä mielenterveyden kannalta. Moni käsittelee asioitaan musiikin kautta vaikka suurempia ongelmia ei edes olisi.
 Unelmista totta
 – Apua mä puhun paljon, Ellinoora huudahtaa kesken haastattelun ja alkaa nauraa.
 Muusikko pohtii artistiuraansa ja sitä, jos asiat olisivat menneetkin toisin. Laulaja myöntää sortuvansa usein jossitteluun. Ellinoora on kuitenkin tyytyväinen, missä on tällä hetkellä. Hän on saavuttanut sen, mistä on haaveillut.
 – Mulla on vielä paljon tarinoita kirjoittamatta ja elämää elämättä. Kaiken epävarmuuden ja hektisyyden keskellä toivon, että kehittyisin kirjoittajana. En unohtaisi sitä pikku-Ellinooraa, joka halusi, että kaikki on mahdollista ja kaikki tulee menemään hyvin.
 – Ei tarvitse olla sellainen tyyppi, joka voidaan kuvailla kolmella adjektiivilla. Sä voit olla sekamelska. Mä ainakin olen, Ellinoora nauraa. Mårten Lampén / Yle
 Kesällä toteutui yksi unelma, kun hän pääsi tapaamaan ihailemansa muusikon  Ed Sheeranin  tämän Helsingin-konserttien yhteydessä. Ellinoora nauraa, että kohtaamisessa hän palasi fanitytöksi. Sheeranissa teki vaikutuksen se, että vaikka hän on maailman suurimpia poptähtiä, hän oli aito ihminen.
 – Sanoin hänelle, että kiitos kun olet palauttanut uskoni popmusiikkiin.

Ellinoora on voimalauluineen nuoren sukupolven Kaija Koo: "Hymyilevien selfiekuvien takana monella on paha olla"


Venäjällä kuohuu jälleen Viipurin historiallisen Monrepos-puiston restauroinnin ympärillä. Puiston ja sen rakennusten suojelusta huolestuneet venäläiset järjestöt ovat ilmoittaneet kartanon päärakennuksen purkamisesta.
 Puiston hallinnon lehdistösihteeri  Irina Andrejeva  vahvistaa rakennuksen purun Ylelle.
 – Rakennus on kokonaan purettu, mutta sen osat ovat tallessa. Osa on suojassa puiston alueella ja osa muualla, Andrejeva vakuuttaa.
 Rakennus on tarkoitus pystyttää uudelleen osin vanhasta tavarasta.
 Kartanorakennuksen hirsiseinät ovat osittain palaneet. Kari Saastamoinen/Yle
 Laajat tuholais- ja homevauriot
 Ylen käydessä  puistossa keväällä 2019 rakennuksen ulkolaudoitus ja sisustus oli jo poistettu. Restauroijien mukaan se oli dokumentoitu ja viety säilytykseen tutkimuksia ja restaurointia varten. Tuolloin rakennuksen hirret oli esimerkiksi numeroitu purkua varten.
 Viipurin Monrepos-puisto Kansainvälisesti kuuluisa puisto on perustettu 1760-luvulla. Puisto sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Viipurin keskustasta Linnasaaren rannalla. Nykyisen muotonsa puisto sai Nikolayn aatelissuvun hallinnassa 1800-luvun alkupuoliskolla. Suomalaisten muistoihin Monrepos on ikuistettu Annikki Tähden tulkitsemassa Muistatko Monrepos'n -laulussa.
 Rakennuksen restaurointia johtavan  Aleksander Tufanovin  mukaan talon puurakenteista otetuista näytteistä saatiin kesällä laboratoriotulokset, joissa ilmeni laajoja laajoja sieni- ja hyönteistuhoja.
 – Tavallisesti tällaisia rakenteita ei voi enää käyttää. Entisaikaan ne esimerkiksi poltettiin. Me aiomme kuitenkin kuivattaa niitä huolellisesti ja käsitellä ne sienimyrkyllä ja käyttää osittain uudelleen koottavassa rakennuksessa., Aleksander Tufanov kertoo.
 Rakennuksen entisöijä Alksandr Tufanov. Kari Saastamoinen/Yle
 Tufanovin mukaan entisöidyssä rakennuksessa tulee olemaan noin 40 prosenttia vanhaa materiaalia ja 60 prosenttia uutta materiaalia. Hän sanoo, että kartanon päärakennukselle on tarkoitus rakentaa talven aikana perustukset.
 – Sen päälle alamme sitten rakentaa entisöitävää rakennusta. Uskon, että rakennus on kokonaan valmis ensi vuoden lopussa, jos mitään yllättävää ei tapahdu, Aleksandr Tufanov sanoo.
 Venäläisten järjestöjen huolestumisesta Monrepos-puiston kartanon päärakennuksen purusta kertoi ensin  Iltasanomat.

Viipurin historiallisen Monrepos-puiston päärakennus on purettu – talo rakennetaan uudestaan osin vanhoista homeisista hirsistä


Summary: Omistajaohjausministeri Paatero toteaa Demokraatin haastattelussa, että Postin työntekijöiden palkkojenalennus tuntuu pahalta.

Valtion omistajaohjauksesta vastaava ministeri  Sirpa Paatero  (sd.) sanoo  Demokraatille , että Posti Groupin osingonjakoa ja bonuksia mahdollisesti tarkastellaan.
 Paatero toteaa lehden haastattelussa, että Postin työntekijöiden palkkojen alentaminen tuntuu pahalta.
 Posti  ilmoitti torstaina , että noin 700 Postin paketti- ja verkkokauppaliiketoiminnassa työskentelevän ihmisen työehdot muuttuvat marraskuussa. Posti ja logistiikka-alan unionin PAU:n mukaan postilaisten peruspalkka alenee keskimäärin 30 prosenttia, enimmillään jopa 50 prosenttia.
 Postilaisen keskimääräinen kuukausipalkka on 2 200 euroa, josta 30 prosentin palkanalennus merkitsee 660 euron kuukausittaista laskua tuloissa.
 Paatero kertoo Demokraatille, että Posti joutuu kilpailemaan kansainvälisiä pörssiyhtiöitä vastaan paketti- ja verkkokauppaliiketoiminnassaan. Ministerin mukaan kilpailijoilla on käytössään edullisempi teollisuusliiton työehtosopimus, mikä tekee kilpailuasetelmasta kestämättömän.
 Postin hallintoneuvoston jäsen, SDP:n ex-kansanedustaja  Satu Taavitsainen  kirjoitti  blogissaan  valtion voivan vaikuttaa tilanteeseen, jos se jättäisi nostamatta Postin sille maksamia osinkoja.
 – Osinkojen tasosta voidaan aina keskustella, ja varmaan tässäkin tapauksessa siitä keskustellaan yhtiön kanssa, Paatero vastasi lehdessä.
 Taloussanomien  julkaisemien laskelmien mukaan Postin toimitusjohtajan  Heikki Malisen  saamat palkat ja palkkiot ovat kivunneet neljässä vuodessa 65 prosenttia 990 000 euroon vuodessa. Malisen kuukausipalkaksi tulee tällä laskelmalla 82 500 euroa.
 Taloussanomien mukaan myös Postin johtoryhmän tienestit ovat kasvaneet samaan aikaan tuntuvasti.
 Paateron mukaan ylimmän johdon bonuksista voidaan keskustella jatkossa, millaisissa tilanteissa ja millä perustein niitä annetaan.
 PAU:n Nieminen: Johto ei ole ollut halukas leikkauksiin omalta osaltaan
 PAU:n puheenjohtaja  Heidi Nieminen  kertoo Ylelle, että Malisen palkka kuulostaa hänen korviinsa isolta. Nieminen kuitenkin sanoo, että hänellä ei ole tapana kritisoida toisten ihmisten palkkoja vaikka ne olisivat kuinka suuria hyvänsä.
 Nieminen sanoo, että sitä hän ei käsitä, että Postissa vähiten tienaavat työntekijät tienaavat joidenkin mielestä liikaa ja heidän palkkojaan pitäisi laskea 30 prosenttia.
 Nieminen toivoisi, että isoista ongelmistaan kertoneen Postin säästötarpeet näkyisivät myös muidenkin kuin työntekijöiden tai toimihenkilöiden kohdalla.
 Nieminen kertoo, että viime keväänä Posti ehdotti PAU:lle säästöneuvotteluita työehtosopimuksen osalta. Hänen mukaansa kävi ilmi, että kun työntekijöiden kustannuksista halutaan säästää, johto ei ole valmis sitoutumaan omalta osaltaan leikkauksiin.
 – Otimme yhdessä neuvottelussa esille sen, että jos työehtosopimuksen kustannuksista lähdetään säästämään, sitoutuuko johto siihen, että säästö mitä saadaan ei aiheuta sitä, että bonukset johdolla nousevat. Posti ilmoitti meille, että he eivät voi sitoutua tällaiseen eikä sellaisesta voi keskustella neuvottelupöydässä.
 Yle ei tavoittanut perjantai-iltana Postin hallituksen puheenjohtajaa  Markku Pohjolaa  haastattelua varten.

Ministeri Paatero Demokraatille: Postin ylimmän johdon palkkiot ehkä tarkasteluun – PAU:n Nieminen: Johto ei ole halunnut leikata omasta pussistaan


Summary: Lentoliikennettä siirtyy jo Lontoosta pois. Lyhyt siirtymäaika on painajainen lentoyhtiöille.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Kuinka korkealla Britannian uuden pääministerin  Boris Johnsonin  arvojärjestyksessä on lentoliikenne, jos Britannia eroaa EU:sta ilman mitään sopimusta lokakuun lopussa?
 Tätä kysymystä pohditaan nyt lentoyhtiöissä ja EU-maiden brexit-tiimeissä. Brexitin jälkeen Britannia jää EU:n lentoliikenteen sisämarkkinoiden ulkopuolelle.
 Lontoolla on tärkeä merkitys lentoliikenteen solmukohtana. Britanniasta on EU-maista eniten yhteyksiä maailmalle. Siksi tulevilla lentoliikennesopimuksilla on suuri merkitys myös tavallisten lentomatkustajien elämään.
 Osin brexitiin varautuakseen brittiläinen lentoyhtiö British Airways on jo kumppaneineen vahvistanut Madridin asemaa: sieltä avautuu uusia kansainvälisiä reittejä Atlantin yli. Sky Team -lentoyhtiöallianssiin kuuluville yhtiöille Amsterdamista on tulossa entistä tärkeämpi kauttakulkukenttä.
 EU-komissio laati jo viime  joulukuussa erillisen asetuksen, jonka mukaan EU turvaa lentoliikenteen EU:n ja Britannian välillä myös sopimuksettoman brexitin toteutuessa. Tuolloin luultiin, että Britannia eroaa EU:sta jo maaliskuun lopussa. Asetuksen voimassaolo säädettiin päättymään vuoden kuluttua erosta eli maaliskuun 2020 lopussa.
 Kun Britannia nyt näyttääkin eroavan EU:sta vasta lokakuun lopussa, siirtymäaika on vain viiden kuukauden mittainen. Vain parin kuukauden sisällä osapuolet lakkaisivat myös tunnustamasta toistensa myöntämiä lentolupakirjoja. Suomalaislähteiden mukaan onkin todennäköistä, että EU joutuu vielä pidentämään asetuksen voimassaoloaikaa.
 Lyhyestä siirtymäajasta on tulossa painajainen lentoyhtöille, jotka ovat myyneet paljon lentolippuja vuodenkin päähän. Monet matkoista esimerkiksi Suomesta Pohjois-Amerikkaan on reititetty Britannian kautta, joka on tähän asti ollut tärkeä lentoliikenteen solmukenttä.
 – Lentoyhtiöt ovat vastuussa matkustajien kuljettamisesta myymiensä lippujen mukaisesti, sanoo johtava erityisasiantuntija  Päivi Jämsä  liikenne- ja viestintäministeriöstä.
 Charles de Gaullen lentokentälle on palkattu jo kymmeniä uusia tullivirkailijoita tulevan brexitin vuoksi. Myös tullin varastotilaa on laajennettu. tpsdave / Pixabay
 Lentoyhtiöden vastuulle jää reitittää lento uudelleen, jos yhtiö ei voikaan lentää Britanniaan. Lentoyhtiö saattaa myös joutua maksamaan korvauksia asiakkaalle, jos peruutus tapahtuu viime hetkellä.
 Asetus turvaa vain lennot Britanniaan ja sieltä EU:hun. Voikin käydä niin, että lennot toteutuvat, mutta brittiläinen lentoyhtiö ei voi myydä enää lippuja niihin matkustajille. Niinpä osa jatkoyhteyksistä Lontoosta maailmalle saattaa jäädä toteutumatta lokakuun viimeisen päivän jälkeen. Atlantin ylilentoja turvaa Britannian solmima erillinen lentoliikennesopimus Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa, joka astuu voimaan eron jälkeen.
 Britannian jääminen EU:n  lentoliikenteen sisämarkkinoiden ulkopuolelle merkitsee sitä, etteivät brittiläiset lentoyhtiöt enää voi vapaasti lentää EU:n alueella. Niiden omistuksesta on jatkossa yli puolet oltava EU:n alueella, jotta eurooppalainen lentotoimintalupa eli AOC säilyisi voimassa.
 Käytännössä useat yhtiöt ovat ratkaisseet ongelman perustamalla tytäryhtiön EU:n alueelle ja vastaavasti EU-maissa toimivat yhtiöt tytäryhtiöitä Britanniaan.
 Brittiläinen EasyJet lentää jatkossa Euroopan sisäisiä lentoja Itävaltaan perustetun yhtiön lentotoimintaluvan turvin. Yhtiö on siirtänyt itävaltalaisyhtiön nimiin jo lähes kolmanneksen laivastostaan, yli 130 matkustajakonetta.
 Irlantilaisen Ryanairin ja unkarilaisen  Wizz Airin sisäisiä lentoja Britanniassa puolestaan operoivat saarivaltioon perustetut tytäryhtiöt.
 Wizz Air suunnittelee lentävänsä Britanniasta vuonna 2020 yli sadalle kentälle 27 maahan. Yksistään Skotlannista Wizz Airin paikkatarjonta lisääntyy ensi vuonna noin 250 000 istuimella, kun yhtiö aloittaa suorat lennot Puolaan, Unkariin ja Romaniaan.
 Ryanair lentää Lappeenrannasta muun muassa Berliiniin ja Ateenaan. Emma Pietarila / Yle
 Ryanair puolestaan lentää Britanniassa parillekymmenelle kentälle. Yhtä lukuunottamatta kaikilta kentiltä on suoria lentoja brittien suosimiin lomakohteisiin Espanjassa. Britannian ja EU:n väliset reitit ovat siten yhtiölle elintärkeitä.
 Ryanair turvaa kasvua myös ostamalla pienempiä lentoyhtiötä ja niiden lentotoimintalupia. Välimeren keskellä sijaitsevasta Maltan saarivaltiosta on tulossa hieman yllättäen merkittävä eurooppalainen lentoliikenteen keskus, kun Ryanair siirtää omistamalleen Malta Airille suoraan kuusi matkustajakonetta. Lisäksi Ranskaan, Italiaan ja Saksaan sijoitetut 50 konetta siirtyvät maltalaisen lentotoimintaluvan alaisuuteen.
 Itävallassa Ryanairin omistukseen siirtynyt LaudaMotion tuo kilpailua erityisesti Euroopan sisäisille reiteille Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
 Varjon lentoyhtiöiden suurten  suunnitelmien ylle tuo se, ettei vielä tiedetä, miten liikenneoikeuksille Britannian ja EU:n välillä käy. Esimerkiksi Finnair varautuu siihen, että liikenneoikeuksien määrä vähenee. Tuolloin yhtiöt joutuvat vähentämään tarjontaa – tai lentämään suuremmilla matkustajakoneilla.
 Liikenneoikeuksien määrän rajoittaminen heikentää nopeasti lentoyhtiöiden tulosta. Jo nyt brexistä johtuva epävarmuus on vähentänyt lentomatkustusta.
 Esimerkiksi Ryanair ilmoitti sulkevansa Las Palmasin, Tenerife Southin, Lanzaroten sekä Gironan tukikohdat tammikuussa 2020. Liipasimella ovat myös tukikohta Portugalin Farossa ja Kanarian saarilla.
 Britannian suhtautuminen  lentoliikenteen tulevaisuuteen on ratkaisevaa. EU:n puolella virkamiehet ovat jatkuvassa neuvotteluvalmiudessa. Mutta EU turvaa liikenteen jatkumista ja kansalaisten mahdollisuutta matkustaa vain, jos Britannia hyväksyy ehdot vastavuoroisesti.
 Lisähankaluuksia tuo se, että Britannia on uhannut jättää lupaamiaan jäsenmaksuja EU:lle maksamatta. Kun brittien kanssa istutaan neuvottelupöytään hiomaan eron jälkeisiä sopimuksia, EU nostaa todennäköisesti ensimmäiseksi nämä maksut esiin ehtona sopimusten synnylle.
 Näin erimielisyys Britannian maksuista voi hidastaa lentoliikenteestäkin sopimista jo kättelyissä.
 – On ongelma, jos britit lähtevät maksamatta laskuja, ja haluavat hyvän kauppasuhteen, EU-asiantuntija  Silja Pasanen  valtioneuvoston kansliasta sanoo.
 Sopimuksettoman eron jälkeen  Britannia on käytännössä samassa tilanteessa kuin aloittaessaan neuvottelut brexitistä pari vuotta sitten.
 – Taas pitää sopia ne kolme pääasiaa: rahoitusratkaisut, kansalaisiin liittyvät asiat ja Irlannin raja. Nämä ovat EU:lle kynnyskysymyksiä. Ne pitää saada sovituiksi, jotta voidaan puhua tulevasta kauppasuhteesta ja lentosuhteesta ja kaikesta muusta.
 Mitä kauemmin selvyyden saaminen kestää, sitä todennäköisempiä ovat myös häiriöt lentoliikenteessä. Jossakin vaiheessa lentoasemat saattavat myös nostaa EU:n ja Britannian välillä lentävien yhtiöiden maksuja, koska kolmansiin maihin lennettäessä hinnat ovat korkeammat.
 Epävarmuus on lentoyhtiöille pahasta, koska ne ovat viime kädessä vastuussa matkustajilleen. Niillä on velvollisuus reitittää maksettu matka uudelleen, jos alkuperäinen reitti pettää.

Kukaan ei tiedä, miten lentoliikenteen käy kovan brexitin jälkeen – Lentoyhtiöt joutuvat seurausten setvijöiksi


Summary: Eurajoella yhteiset pelisäännöt laadittiin perheiden tueksi. Suosituksia on myös esimerkiksi Laitilassa, Pöytyällä ja Hämeenlinnan Lammilla.

Eurajoella laadittiin suositukset lasten kotiintuloajoista noin 10 vuotta sitten. Syynä suosituksiin oli kunnassa tapahtunut ilkivalta.
 – Lamppuja rikottiin ja kaivojen kansia nostettiin paikoiltaan. Se aiheutti vaaratilanteita ja tuli kunnalle kalliiksi, kertoo Eurajoen kunnan vapaa-aikakoordinaattori  Pirita Laivanen .
 Kotiintuloaikasuositukset vaihtelevat lapsen iän ja viikonpäivän mukaan. Alakoululaisten on tultava kotiin aina kello 20 mennessä. Yläkoululaiset saavat olla ulkona arkisin kello 21 ja perjantaisin sekä lauantaisin kello 23 saakka.
 Kasvatuksen tueksi
 Annetut suositukset eivät voi määrätä yhdenkään perheen asioita, eikä niitä ole pakko noudattaa. Eurajoella kunnan yhteiset pelisäännöt tehtiin kasvatuksen tueksi. Ajatuksena on, että perheissä voidaan tukeutua yhteiseen sopimukseen.
 Suositus sai Eurajoella hyvin laajaa kannatusta, kun Yle kysyi asiaa kuudesluokkalaisten perheille tarkoitetussa tapahtumassa.
 Sirpa, Jari ja Senni Vuohijoki pitävät kotiintuloaikoihin liittyvää suositusta hyvänä. Tapio Termonen / Yle
 – Hyvä, että tällaiset suositukset on tehty. Nyt lapselle on helppo perustella kotiintuloajat, sanoo kouluikäisen lapsen isä  Jari Vuohijoki .
 Perheen äiti  Sirpa Vuohijoki  on samoilla linjoilla. Hänen mukaansa yhteiset kotiintuloajat helpottavat vanhempien elämää, kun turhat ristiriidat jäävät pois.
 – Kukaan ei pääse vetoamaan siihen, että muutkin saavat olla myöhempään, Sirpa Vuohijoki sanoo.
 Perheen tytär  Senni Vuohijoki  on kuudennella luokalla. Myös hän on sitä mieltä, että yhteiset suositukset kotiintuloajoista on hyvä asia.
 – En minä itsekään halua olla myöhään hillumassa missään kylällä, Senni Vuohijoki sanoo.
 Aava, Jaana, Kiia ja Sami Kaulio ovat kotiintuloaikoihin liittyvän suosituksen kannalla. Tapio Termonen / Yle
 Myös Kaulion perhe on hyvin tietoinen lasten kotiintuloaikoihin liittyvistä suosituksista. Perheen lapset  Kiia  ja  Aava  tulevat kotiin pääasiassa jo ennen suositeltuja kotiintuloaikoja. Tyttöjen mukaan kotiintuloajat ovat ihan hyvä asia.
 – Yhteiseen linjaukseen on hyvä tukeutua, sanoo perheen äiti  Jaana Kaulio .
 – Mutta asiasta voidaan toki joustaa, jos perusteet ovat tarpeeksi hyvät, lisää perheen isä  Sami Kaulio .
 Yhteistyötä, joka vaatii muistuttamista
 Suosituksia nuorten kotiintuloajoista on tehty muuallakin kuin Eurajoella. Esimerkiksi Laitilassa suositukset tehtiin noin vuosi sitten. Tavoitteena on, että perheille tulisi lisää yhteistä aikaa.
 Suosituksella koitetaan sovitella yhteen myös urheiluseuran jakamia harjoitusvuoroja. Tavoitteena on, että nuorempien harjoitukset olisivat aikaisemmin kuin vanhempien.
 – Tämä asia on kyllä pyritty ottamaan aina huomioon, sanoo Laitilan Jyskeen puheenjohtaja  Ilkka Vuorela .
 Vuorelan mukaan yhteisiä pelisääntöjä kotiintuloajoista kaipaavat lähinnä ne, jotka eivät mitään harrasta.
 Pöytyällä on ollut yhteisesti sovitut suositukset lasten kotiintuloajoista vuodesta 2016 lähtien. Terveyden edistämisen yhteyshenkilö  Merja Männikkö  kertoo, että vanhemmille tuli huoli lasten myöhäisestä ulkona liikkumisesta.
 Männikön mukaan kaikki perheet eivät suosituksia kaipaa. Joku voi kokea ne määräyksinä, joita ne eivät kuitenkaan ole.
 – Ei se mikään ulkonaliikkumiskielto ole, Männikkö sanoo.
 Sosiaalisessa mediassa on viime aikoina käyty keskustelua, jonka mukaan asia pitäisi nostaa Pöytyällä taas esille. Sitä se vaatineekin.
 Eurajoen vapaa-aikakoordinaattori Pirita Laivasen mukaan asia unohtuu helposti, jos siitä ei tasaisin väliajoin muistuteta.
 Noormarkkulaiset Arttu Uuttu ja Eetu Uusitalo tarkistavat mopoauton ikkunaan laitettua tarraa. Tapio Termonen / Yle
 Näin on käynyt esimerkiksi Porin Noormarkussa ja Hämeenlinnan Lammilla, joissa yhteisiä kotiintuloaikoja kokeiltiin itsenäisen kunnan aikana. Kuntaliitosten jälkeen asia on jäänyt taka-alalle, eikä niistä kovin moni enää tiedä.
 Noormarkussa asuva 16-vuotias on kuitenkin kuullut asiasta.
 – Kyllä se on järkevää, etteivät nuoremmat täällä kulje yömyöhään kuten me, sanoo  Arttu Uuttu  Noormarkusta.
 Ilkivalta vähentynyt
 Reilun 9 000 asukkaan Eurajoen katukuva on suhteellisen rauhallinen, mutta kyllä sielläkin mopopoikia riittää. Kokoontumisia pidetään koulun pihalla, kunnanviraston ympäristössä tai taajaman kauppojen parkkipaikoilla.
 Eurajoella asuvat nuoret ovat tietoisia kotiintuloaikoihin liittyvistä suosituksista. Tapio Termonen / Yle
 Vaikka kaikki nuoret eivät kotiintuloaikoja tarkkaan noudata, pitävät he suosituksia kuitenkin ihan hyvänä asiana.
 – Minun mielestäni ei ole silti huono asia, jos niistä vähän joustaa, sanoo 15-vuotias  Isak Hotti  Eurajoelta.
 Hotti myöntää, että joskus mopoilla ajellaan hieman äänekkäästi. Hän kuitenkin sanoo, että tahallaan ketään ei haluta häiritä.
 Nuorten kotiintuloaikoihin liittyvien suositusten suoria vaikutuksia on vaikea mitata. Eurajoelle tilanne on kuitenkin muuttunut siitä, kun nuoriso rikkoi paikkoja kymmenen vuotta sitten. Nyt ilkivaltaa ei juurikaan ole.
 – Lähinnä roskaamista, mikä sekin on kurjaa. Mutta ilkivalta ja rikosten tekeminen on vähentynyt selvästi, sanoo vapaa-aikakoordinaattori Pirita Laivanen.
 Lue myös:   "16-vuotiaat osaa olla kaupungilla myöhempäänkin ilman häslinkiä" – neljä nuorta kertoo, mitä he ajattelevat yhteisistä kotiintuloajoista

Pikkukunta laati nuorten kotiintuloajoista suosituksen 10 vuotta sitten: "Ilkivalta on vähentynyt selvästi"


Summary: Elina Miettinen ponnisti Helsingistä New Yorkin kuuluisaan balettiteatteriin ensimmäisenä suomalaisena. Nyt hän on vapaa taiteilija, ja esiintyy myös Suomessa.

Suomen Kansallisbaletin harjoitussalissa on harmaa lattia. Ilma on kuuman kostea, vaikka parvekkeelle johtava ovi on auki. Salissa kaksi seinää on peitetty peilillä, nurkassa seisoo musta flyygeli.
 Salin keskellä seisoo harmaaseen balettiasuun pukeutunut pienikokoinen nainen. Hän on balettitanssija  Elina Miettinen , joka kuuntelee tarkkaavaisena vierellä seisovaa miestä.
 — Onko jotain kysymyksiä? Sä muistat ne korjaukset? kysyy koreografi  Jorma Elo .
 Huippukoreografi Jorma Elo käy läpi liikkeitä Elina Miettisen kanssa.  Mikko Savolainen / Yle
 Miettinen nyökkää. Musiikki alkaa, Miettinen aloittaa esityksen lattialla maaten. Kädet liikkuvat, pian balettitossuista kuuluu rytmikäs töp, töp, töp, kun Miettinen tanssii varpaillaan. Elo seuraa harjoitusta tarkasti kädet puuskassa. Hän ei keskeytä, vaan antaa Miettisen tanssia.
 Harjoituksen alla on Miettiselle tehty sooloesitys. Sen nimi on Aave ja se saa maailman ensi-iltansa perjantaina Lappeenrannan balettigaalassa. Siellä Miettinen esiintyy Suomessa kuuden vuoden tauon jälkeen. Lava on pienempi, joihin Miettinen on tottunut, sillä hän on tanssinut viimeiset 11 vuotta New Yorkissa American Ballet Theatren (ABT) esityksissä corp de ballet’ssa eli balettikuorossa.
 Ensimmäinen suomalainen kiinnitys
 Elina Miettisestä tuli ammattilainen 19-vuotiaana, kun hänet kiinnitettiin Suomen Kansallisbalettiin. Baletin tanssimisen Miettinen aloitti 9-vuotiaana Helsingin tanssiopiston erikoiskoulutusluokalla ja ammattilaisuus alkoi tuntua mahdollisuudelta teini-iässä. Silloin Miettinen alkoi kiertää kilpailuja, joissa menestyi.
 Miettinen ehti tanssia Kansallisbaletissa vain puolitoista vuotta, jonka jälkeen oli aika pakata laukut pidempää reissua varten, sillä hänelle tarjottiin sopimusta legendaarisesta American Ballet Theaterista.
 — Olin heti, että joo, mä otan tämän paikan, Miettinen muistelee nauraen vuonna 2008 saamaansa puhelua.
 Kun Miettinen tanssii, liikkeet vaihtuvat höyhenen kevyestä herkkyydestä voimakkaiseen vartalon käyttöön. Mikko Savolainen / Yle
 Kiinnitys syntyi kisamatkan seurauksena. American Ballet Theaterin johtaja oli seurannut New Yorkissa järjestettyjä kilpailuja katsomosta käsin. Miettinen sai kutsun teatterin aamutunnille, jossa tanssimista arvioitiin.
 — Siitä tuli makea olo. En uskonut tai ajatellut, että kuulisin heistä jälkikäteen, Miettinen kuvailee sopimuksen saamista.
 Miettinen oli ensimmäinen suomalainen, joka sai kiinnityksen ABT:hen.
 Lappeenrannan balettigaalassa nähtävä Aave on koreografi Jorma Elon käsialaa. Yhteistä harjoitusaikaa ei ole ollut liikaa, sillä Elo on maailmalla tämän hetken kysytyin koreografi, eikä Miettinenkään vietä aikaa joutilaana.
 — Jenkeissä olen tottunut nopeaan tahtiin ja välillä muutoksia tehtiin kenraaliharjoituksissakin. Olen valmis esiintymään, mutta tanssija aina toivoo, että olisi enemmän aikaa ja voisi vielä parantaa, Miettinen kuvailee.
 Miettinen esiittää Aaveen viikonloppuna kahdesti Lappeenrannassa ja sen jälkeen Tampereella.  Silva Nieminen / Yle
 Raskas alku ja arki
 Miettinen muutti New Yorkiin vuonna 2008 hetkeäkään epäröimättä. Nuorelle naiselle uusi kiireinen kaupunki oli jännittävä. Alku vaati kuitenkin paljon päättäväisyyttä ja itsepintaisuutta. Luovuttaminen ei ollut vaihtoehto, vaikka välillä väsytti rankasti.
 — Alku oli sairaan hektistä ja olin aika ylikuormittunut. Oli tosi kovat aikataulut, pitkät päivät ja monen eri baletin harjoitukset päivässä. Eka vuosi oli rankka ja vaikea, Miettinen muistelee.
 Ensimmäisen vuoden jälkeen Miettinen mukautui, tottui ja alkoi nauttia. Työhön liittyi paljon hienoja hetkiä ja maailmalla kiertämistä. Katsomossa on istunut myös maailmantähtiä, aina näyttelijöistä  Michelle Obamaan  saakka.
 Suomesta ei ole tullut Miettisen jälkeen muita, jotka olisivat jaksaneet ABT:n vauhdissa pidempään.
 Keskiviikkona harjoitukset kestävät puoli tuntia. Se on aikaerorasitukseen totuttelevalle Miettiselle tarpeeksi. Voimia säätetään viikonlopun esityksiin.  Mikko Savolainen / Yle
 — Pitää olla tietynlainen ihminen, että jaksaa Nycin tahdin ja kiertueet. Moneen asiaan pitää suhtautua eri tavalla. Suomessa ehkä… Miten sen sanoisi? Paijaillaan enemmän, Miettinen naurahtaa.
 Balettiammattilaisen arkeen eivät esimerkiksi sairauslomat kuuluneet. Teknisesti sellaiseen olisi ollut mahdollisuus, mutta jos syy ei ollut todella vakava, ei sitä käytetty.
 — Muistan, että näytöksiä vedin yskässä ja pois jäi ehkä jos oli kuumetta. Sitä ajatteli aina, että kunhan kukaan ei vie tätä minun paikkaani, Miettinen kuvailee.
 Vain paras kelpaa
 Tanssijana Miettinen sanoo olevansa lyyrinen ja linjakas, harjoittelijana perfektionisti.
 — Saatan välillä ylityöstää itseäni. Olen uran aikana yrittänyt säästää voimia, mutta se on tosi vaikeaa, kun yrittää päästä parhaaseen lopputulokseen.
 Kurinalainen elämä näkyy myös vapaa-ajalla.
 — Mulla on aika rento luonne, jos ei ole mitään huolia. Mutta jos jotain pitää tehdä kotonakin, niin olen tarkka. Mun pitää olla aina ajoissa ja kaiken pitää olla järjestyksessä. Mutta en mä mikään pakko-oireinen ole, Miettinen nauraa.
 New Yorkissa asuva Elina käy Suomessa yleensä muutaman kerran vuodessa. Tällä kertaa matkaan kuuluu myös esiintyminen Lappeenrannan balettigaalassa.
 Uran edetessä Miettinen sanoo oppineensa luottamaan omiin taitoihin ja työhön, joka on tehty ennen esitystä. Silti esiintyminen jännittää edelleen, vaikka ei ihan samassa mittakaavassa kuin aluksi. Perfektionisti ei anna armoa itselleen myöskään silloin, jos jokin menee esityksessä mönkään.
 — Kyllä se harmittaa, aina! Miettinen parahtaa.
 Keho on tärkein työväline
 American Ballet Theaterissa elämä kulki näytöskausien mukaan. Syksy ja kevät olivat hyvin kiireistä aikaa, mutta kesällä pyhitettiin aikaa myös lomille. Ne tulivat tarpeeseen, sillä kova tahti vaati veronsa.
 — Välillä on vaan ajatellut, että oonpa mä tosi uupunut. Jälkeenpäin on ajatellut, että olen varmaan ollut ylikunnossa. Vaikka en mä varmaan edes tiennyt joskus nuorempana, mitä se tarkoittaa, Miettinen sanoo.
 Pitkän uran tanssijana tehnyt Miettinen tietää, että kehonhuolto on hyvin tärkeä osa onnistumista. Välillä venyttelyyn menee sama aika kuin harjoitteluun.  Mikko Savolainen / Yle
 Koska vartalo on tanssijan tärkein työväline, on siitä pidettävä huolta. 32-vuotias Miettinen käy säännöllisesti hieronnassa ja fysioterapiassa. Iltaisin hän rentoutuu pitkissä kylvyissä ja venyttelee.
 — Tämän ikäisenä tuntee itsensä hyvin ja tietää miten kroppa toimii. Siinä mielessä jaksaa jopa paremmin. Mutta huoltamiseen menee tosi paljon aikaa. Joskus kropan huoltoon menee yhtä paljon aikaa kuin harjoituksiin, Miettinen kertoo.
 Tilaa omalle taiteelle
 Miettinen tanssi American Ballet Theaterissa 11 vuotta, kunnes päätti jättäytyä pois viime vuonna. Siihen vaikutti halu tehdä omia projekteja ja päättää itse, mitä tanssii.
 — En sanoisi, että se oli pelottavaa. Olin aika valmis lähtemään ja miettinyt sitä ainakin kaksi vuotta. Asiat alkoivat toistua ja en ehkä nauttinut enää samalla tavalla. Ryhmässä ei ollut omaa sananvaltaa, joten se oli vapauttavaa.
 Vapaana taiteilijana Miettisellä on ollut mahdollisuus tanssia balettikuoron sijaan myös soolorooleja. Aaveen lisäksi hän on muun muassa tanssinut Yhdysvalloissa Prinsessa Ruususena ja Pähkinänsärkijässä.
 Suomalaisen koreogran kanssa työskentely on Miettiselle harvinaista. Elon kanssa tanssiminen on ollut mukavaa, sillä koreografi antaa tilaa myös omille ideoille. Mikko Savolainen / Yle
 Halu mennä eteenpäin
 Balettitanssijan uran pituus vaihtelee. Suomessa moni jatkaa nelikymppiseksi, Yhdysvalloissa eläkeikä tulee kolmenkympin paikkeilla.
 — Se riippuu ihmisistä ja tahdista, Miettinen sanoo.
 Miettiselle elämä balettiammattilaisuuden jälkeen on hahmottumassa. Koti löytyy tulevaisuudessakin Yhdysvalloista, jossa hän asuu aviomiehensä ja koiransa kanssa. Manhattanin vilinä sen sijaan voisi vaihtua rauhallisempaan asuinalueeseen.
 Tanssimisen lisäksi Miettinen opiskelee näyttelemistä, josta toivoo itselleen uraa balettiuran jälkeen.  Mikko Savolainen / Yle
 — Olen aika työnarkomaani. Jenkeissä on hienoa, että jos haluaa mennä eteenpäin, siihen on mahdollisuus. On Suomessakin varmaan, mutta siellä on pienemmät piirit.
 Tanssimisen ohessa Miettinen on aloittanut näyttelijän opinnot, joiden toivoo tuovan tulevaisuuteen uusia tuulia.
 — Haluaisin olla näyttelijä. Kroppa kestää sen ja mua on aina kiehtonut roolit ja se, että saa esiintyä. En tiedä kuinka kauan jaksan tanssia tällä tasolla, Miettinen sanoo.

Kun 21-vuotias suomalaistanssija sai New Yorkista elämänsä puhelun, hän ei tiennyt unelmansa kovaa hintaa: "Ajattelin, että kukaan ei vie paikkaani"


Summary: Salonen haluaisi hidastaa elämäänsä, mutta uusia ideoita ja unelmia tuntuu syntyvän jatkuvasti.

– En kauheasti ajattele kuolemaa.
 Näin sanoo  Esa-Pekka Salonen , yksi Suomen tunnetuimmista ja kiireisimmistä taiteentekijöistä. Työt klassisen musiikin alalla eri puolilla maailmaa ovat olleet pääosassa 61-vuotiaan miehen elämässä muutaman vuosikymmenen ajan.
 Ennen haastattelua Salonen veisteli Suomen Kansallisoopperan  Nibelungin sormuksen  eli  Ring -tuotannon tiedotustilaisuudessa iän vaikutuksesta elämässä. Yhteiskunta muistuttaa, että seniorivuosia tässä käydään.
 – Saan kaikenlaisia alennuksia, Salonen tokaisi.
 Nyt hän istuu oopperatalon ylälämpiössä ja pohtii aikaa ja sen vaikutuksia vakavammin. Säveltäjänä ja kapellimestarina useimmat työt sovitaan vuosien päähän. Silloin pitää olla tarkkana.
 – Nuorena saattoi valita väärin ja tehdä seuraavalla kertaa parempia päätöksiä. Nyt konsepti seuraavasta kerrasta on hankala, koska ei voi olla varma, onko sellaista.
 – Olen siinä tilanteessa, että menneisyyttä on enemmän kuin tulevaisuutta, vaikka kuinka urheilisi ja viettäisi säännöllistä ja säädyllistä elämää, Salonen laskee.
 Yksi konkreettisista muutoksista on pysyvyys, joskin siihen on vielä vähän matkaa. Salonen aloittaa ensi vuonna San Franciscon sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana, ja kunhan kapellimestarin duunit Lontoossa päättyvät keväällä 2021, on aika luopua New Yorkin asunnosta ja muuttaa toistaiseksi San Franciscoon.
 – Pystyisi sitten pysähtymään ja vetämään henkeä. Suomeksi sanottuna pitkään on ollut tuli perseen alla.
 Toiveena on, että tuleva vuoden mittainen työrupeama yhtä aikaa Lontoossa ja San Franciscossa olisi viimeinen kerta moista hullutusta.
 – Kalenteri meni tilanteen myötä niin täyteen, etten uskalla edes katsoa sitä, Salonen naurahtaa.
 Salonen johti oman Sellokonserttonsa Suomen kataesityksen Helsingissä 2017. Antti Haanpää / Yle
 "En koskaan jättänyt Suomea kokonaan taakseni"
 Viimeisinä vuosina Salosen koti on ollut New Yorkissa, Los Angelesissa ja Lontoossa. Suomessakin hän on viettänyt tavallista enemmän aikaa – pestiä Kansallisoopperan taiteellisena partnerina on jäljellä pari vuotta. Äidin asunnossa Etelä-Helsingissä kuluu noin kolme kuukautta vuodessa.
 – Helsinki on muuttunut valtavasti. Ilmapiiri on kansainvälisempi ja avoimempi, ja samalla kaupunki on pysynyt helposti lähestyttävänä. Tämä on erittäin mukava stadi nykyään.
 Salonen mieltää itsensä toimittaja  Erkki Toivasen  termein etäsuomalaiseksi.
 – En poistunut täältä ovet paukkuen, vaan lähdin katsomaan, kantaako siivet. Henkisesti en koskaan jättänyt Suomea kokonaan taakseni.
 Luontevana esiintyjänä tunnettu Salonen osallistuu mielellään julkiseen keskusteluun. Usein aiheena on kulttuuripolitiikka. Laura Hyyti / Yle
 Rakkaus kotimaahan näkyy haluna osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun. Salonen on tuttu  näky mediassa puhumassa kulttuuripolitiikkaa . Se on valta-asema, jonka Salonen on taiteilijana saavuttanut. Kapellimestari tarkentaa, että kysymys on pehmeästä vallasta, soft powerista.
 – Saan muutamassa maassa mielipiteeni esille niin, että joku saattaa jopa kuunnella sitä. Suurinkin valta musiikkipuolella on kuin leikkivaltaa, kun vertaa vaikka  Vladimir Putiniin  tai  Tim Cookiin .
 Venäjän presidentti ja Applen toimitusjohtaja kieltämättä ovat omaa luokkaansa esimerkkeinä yhteiskunnallisista vaikuttajista, mutta vallankäyttö sanan varsinaisessa merkityksessä on keskeinen osa myös Salosen työtä eri musiikki-instituuteissa.
 Valtaansa hän käytti muun muassa puoltamalla ajatusta siitä, ettei Ring-produktioon alun perin valittu ohjaaja  Kari Heiskanen  saanut jatkaa työtään, vaan tilalle valittiin Kansallisoopperan pääohjausassistentti  Anna Kelo .
 Lue myös:   Skandaalinkäryisenä syntynyt Ring saa ensi-iltansa – Kari Heiskasen korvannut ohjaaja Anna Kelo suhtautuu työhönsä huolettomasti
 Rajun päätöksen perusteena oli se, ettei taiteellinen johto hyväksynyt Heiskasen konseptia oopperakokonaisuudesta.
 – Kaikki mitä siitä on päätetty sanoa, sanottiin jo kaksi vuotta sitten. Nyt lisään siihen, että tällaiset tilanteet eivät ole lainkaan epätavallisia teatteri- ja oopperamaailmassa. Se on kaikkien osapuolten kannalta hankalaa ja tuskallista, mutta sellaista tapahtuu.
 Unelmana maailman johtava media-, teknologia- ja taideinstituutio
 Kun  Richard Wagner  (1813–1883) oli saman ikäinen kuin Esa-Pekka Salonen nyt, saksalaissäveltäjä koki yhden elämänsä täyttymysten hetkistä. Se oli elokuussa 1876 järjestetyt Bayreuthin ensimmäiset musiikkijuhlat hänen itsensä suunnittelemassa, uudenkarheassa oopperatalossa.
 Ensimmäisenä teoksena kuultiin neljännesvuosisadan työn tuloksena syntynyt  Ring  säveltäjän itsensä ohjaamana. Bileisiin osallistui silmäätekeviä ja merkkisäveltäjiä, kuten  Pjotr Tšaikovski  ja  Franz Liszt .
 Lue lisää:   Hitlerin suosikkisäveltäjän musiikkijuhlat ovat yltiöelitistiset ja niille on legendaarisen vaikea päästä
 Vuosi sitten avioeron kokenut Salonen haluaa päin vastoin elää hiljaisempaa elämää. Yksi oivalluksista liittyy uuden oppimiseen siviilielämässä. Aika nakertaa, jos passivoituu.
 – Uutta pitää oppia, sillä muuten tämä homma tyssää kuin seinään. Nyt olen opetellut ajamaan moottorivenettä ja navigoimaan kaikkien taiteen sääntöjen mukaisesti. Se on erittäin vaikeaa mutta terapeuttista.
 Tarkoituksena on ottaa myös kunnon kielikylpy, opetella pari uutta vierasta kieltä. Salonen pärjää tällä hetkellä kotimaisten lisäksi englannilla, saksalla ja italialla. Kurssien aloittaminen saattaa tosin aikataulujen vuoksi olla mahdollista vasta San Franciscossa.
 Arkisten unelmien vastapainoksi Salonen aikoo olla nostamassa San Franciscon profiilia taide- ja teknologiakaupunkina. Se onnistuu solmimalla suhteita ja punomalla yhteistyökuvioita.
 – Kaupungissa on paljon ongelmia, mutta myös hirveän paljon kiinnostavia ihmisiä, innovaatiota ja ennakkoluulotonta tekemistä. Jos sen luovuuden saisi ohjattua edes osittain orkesterin puolelle.
 Suomen Kansallisoopperan orkesteri on Salosen mielestä huippulaatua. Esa Syväkuru / Yle
 Salonen tunnetaan ennakkoluulottomuudestaan. Viimeisin esimerkki olkoon  Paula Vesalan  kanssa aloitettu projekti: 5G-verkkoa, virtuaalitodellisuutta ja lisättyä todellisuutta hyödyntävä teos, joka saa ensi-iltansa 2020.
 Myös tulevien vuosien suunnitelmat sopivat hänen profiiliinsa. Silti vähän hätkähtää, kun rauhallisempia aikoja odottava säveltäjä-kapellimestari kertoo tavoitteensa taiteilijana.
 – Kun jonain päivänä sieltä lähden, olisin onnellinen, jos San Franciscossa olisi maailman johtava media-, teknologia- ja taideinstituutio, joka myös soittaisi klassista repertuaaria todella hyvin.
 Kuulostaa mahtipontiselta. Jos unelma toteutuu, luvassa lienee isot bileet kuin Wagnerilla konsanaan. Jos joku moiseen pystyisi, niin ehkä sitten Esa-Pekka Salonen.

Kapellimestari Esa-Pekka Salonen muuttaa San Franciscoon ja aikoo nostaa sen klassisen musiikin suurkaupungiksi – "Pitkään on ollut tuli perseen alla"


Summary: Villi tyttöviisikko kaatoi aikanaan ryminällä metallimusiikin rajoja.  Nyt Santa Lucian tuotanto julkaistaan kokoelmana.

Viisi 12-vuotiasta tyttöä Perämeren pohjukassa Kemissä 1980-luvulla. Lapsesta asti hankittua musiikillista taitoa, suoranainen vimma tehdä musiikkia sekä tiivis ystävyys.
 Vuonna 1984 syntyi Santa Lucia, joka monella tavalla oli poikkeuksellinen tapaus sen ajan rock-piireissä – ja taitaa olla vieläkin. Bändin historiikin kirjoittanut  Tommi E. Virtanen  kuvaa Santa Luciaa poikkeukselliseksi ryhmäksi, jonka aiheuttamaa hämmentävää pyörremyrskyä ei ole toista samanlaista tullut.
 Myös raskaalle rockille omistautunut Inferno-lehti nostaa bändille hattua.
 – Lyhytikäiseksi jääneen yhtyeen latua ole vielä tänäkään päivänä kyennyt suksimaan kukaan, päätoimittaja Matti Riekki hämmästelee.
 Santa Lucia sai Poko Rekordsista levytyssopimuksen vuonna 1988, kun bändin jäsenet olivat 16-vuotiaita.
 Santa Lucia on yhtä kuin  Virpi “Häte” Mattila , rummut,  Mari-Anne “Sipe” Mäki (nyk. Okkolin) , koskettimet,  Kati “Aide” Pyykkö , kitara,  Outi-Maria “Kultsi” Kultalahti , basso ja  Mape Morottaja,  laulu.
 Mape kirjasi päiväkirjaansa keltaisella tussilla Santa Lucian tärkeän virstanpylvään: levytyssopimus 15. maaliskuuta 1988. Mape Morottaja
 Santa Lucia oli yksi ensimmäisiä suomeksi metallia levyttäneitä bändejä. Musiikkitietäjät löytävät Santa Lucian musiikista ripauksia monesta muustakin tyylilajista; siinä on ainakin metallia, punkia, trashia, progea.
 Tommi E. Virtanen arvioi, että Santa Lucia oli yllättävä, aikakaudelle outo, jopa uhka. Nuorista naisista, tai oikeammin tytöistä, koostunut bändi käänsi perinteiset roolit päälaelleen, kun Virtasen sanoin "itsevarman arrogantit tytöt määräsivät tahdin".
 Rokinsoitto oli meille täysin luonnollista – aluksi emme edes ymmärtäneet median ihmettelyä vaikkapa siitä, voivatko tytöt soittaa sähkökitaraa.  Häte, Sipe, Aide, Kultsi ja Mape
 Kyse ei ollut vain siitä, että teinityttöbändi otti ja sukelsi miehiseen rock-maailmaan, vaan ennen kaikkea siitä, että näiden nuorten naisten musiikilliset taidot olivat vahvat.
 – Hämmentävintä oli Santa Lucian virtuoosimainen osaaminen, joka tykitettiin täysin häpeilemättömästi vasten yleisön kasvoja, sanailee Tommi E. Virtanen.
 Bändiläiset itse tiivistävät asian historiikissa:
 – Olimme onnekkaita tyttöjä ja saimme elää hienon nuoruuden – siellä missä tytöt soittaa kitaraa.
 Ote Mapen päiväkirjasta helmikuulta 1988 paljastaa, että päiviin mahtui paljon musiikkia, mutta myös muuta, esimerkiksi bingoa ja leivontaa. Mape Morottaja
 "Perämeren persereikä"
 Siellä täällä ihmeteltiin, mitä kumman tyttöjä nämä ovat. Santalucialaiset itse eivät oikein ymmärtäneet, mitä hämmästelemistä heissä oli, hehän vain tekivät sitä mistä tykkäsivät ja mikä pulppusi heistä luonnostaan.
 – Rokinsoitto oli meille täysin luonnollista – aluksi emme edes ymmärtäneet median ihmettelyä vaikkapa siitä, voivatko tytöt soittaa sähkökitaraa.
 Bändiläiset tietävät, että 1980-luvulla monilla oli tiukka käsitys siitä, miten tyttöjen tuli olla, elää ja käyttäytyä. Tuohon karsinaan Santa Lucia ei mahtunut.
 – Olimme vallattomia, villejä, omapäisiä, hulvattomia ja kuljimme takki auki kohti elämää. Tätä ei ollut kaikkien helppo sulattaa.
 Santa Lucia ennen ja nyt.
 Bändin musiikillista linjaa, lähtökohtaa ja asennettakin kuvaa varsin osuvasti bändin ainoan pitkäsoiton nimi Arktista hysteriaa. Bändi itse puhui kursailematta kotiseudustaan Perämeren persereikänä. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö Kemi ja pohjoinen olisi silloin ja olisi edelleen rakas kotipesä.
 Arktista hysteriaa -albumista on ajan saatossa tullut kulttilevy, ja se on saanut uudet sukupolvet innostumaan bändistä. Santa Lucia on jopa hiukan hämillään siitä, että bändin musiikin ovat löytäneet nuoret, jotka eivät olleet edes syntyneet levyn julkaisemisen aikaan.
 – Musiikkimme on aina ollut marginaalissa, ei mitään helppoa poppia, joten olemme ihmeissämme, että se vetoaa edelleen uusiin kuuntelijoihin, Morottaja kertoo.
 Perse palaa
 Svart Records julkaisee elokuun lopussa Santa Lucian koko levytetyn tuotannon sekä yhdeksän ennen julkaisematonta demobiisiä kolmen vinyylin kokonaisuutena.
 Bändi pitää räväkän linjansa tässäkin; kokoelman otsikkona on Perse palaa - kaikki levytykset ja vähiten hävettävät demot 1987-1992.
 Tommi E. Virtanen – itsekin kotoisin Kemistä ja bändin ystävä lukioajoista lähtien – on koonnut bändistä hauskan ja oivaltavan historiikin. Lauantaina kokoelmaa juhlistetaan Tampereella ja tilaisuudessa on monenlaisia nostalgisia kiinniottoja bändin vaiheisiin.
 Taitoja ja asennetta
 Bändin aloittaessa jäsenet olivat siis vasta vähän toisellakymmenellä ja levytyssopimuksen saadessaankin vasta teinejä. Se ei tahtia haitannut. Santa Lucia huomattiin. Bändi teki ja esitti musiikkia sellaisella vimmalla ja taidolla, että se teki vaikutuksen.
 Tommi E. Virtasen kokoamassa historiikissa tämän vahvistaa muun muassa  Aija Puurtinen , joka muistelee kohtaamisiaan bändin kanssa ja muistaa hyvin, kuinka valmis bändi oli soitannollisesti ja muutenkin.
 – Tuon tyyppistä, noin vahvalla rock-attitudella olevaa mimmibändiä ei Suomessa ollut – ja tuon ikäisiä. Toki sekin viehätti, että he tulivat pohjoisesta ja olivat välittömiä tyyppejä, suorasukaisia ja innostuneita.
 Hämmentävintä oli Santa Lucian virtuoosimainen osaaminen, joka tykitettiin täysin häpeilemättömästi vasten yleisön kasvoja.  Tommi E. Virtanen
 Bändin soittamisen tasosta kertoo esimerkiksi se, että Juice nappasi Kati Pyykön bändiinsä 90-luvun alussa.
 Santa Lucia eli kiihkeitä vuosia 80- ja 90-luvun taitteeseen asti. Aikuistuminen opintoineen vei bändin jäsenet eri puolille maata ja virallisesti Santa Lucia lopetti vuonna 1992.
 Kymmenen vuotta sitten bändi teki muutaman loppuunmyydyn keikan. Reunion-keikat onnistuivat niin hyvin, että suureksi osaksi siksi yhtye ei enää nouse lavalle.
 – Keikat olivat mielettömät ja niiden jälkeen keikkakyselyjä tuli, mutta arvelimme, että seuraavaksi keikat olisivat pizzerioiden nurkissa eikä se ajatus kiehtonut, Mape Morottaja sanoo.
 Vapaat kädet
 Jossain määrin – tai oikeastaan erittäin – yllättävää on, että nuori kapinallinen Santa Lucia sai vapauden toteuttaa itseään, jopa tuottaa oman levynsä. Historiikissa bändiläiset loppusanoissaan kirjoittavat näin:
 – Olemme kiitollisia, ettei meitä laitettu myöskään levy-yhtiön ja Epe Heleniuksen taholta niin sanotusti ruotuun, vaan saimme tehdä vapaasti oman näköistämme musiikkia – jopa tuottaa oman levymme.
 Olimme onnekkaita tyttöjä ja saimme elää hienon nuoruuden – siellä missä tytöt soittaa kitaraa.
Häte, Sipe, Aide, Kultsi ja Mape
 Lähtemättömän vaikutuksen Santa Lucia on tehnyt Suomen rajojen ulkopuolellakin; siitä osoituksena vaikkapa se, että yhdysvaltalainen  Rolling Stone -julkaisu noteeraa yhtyeen kokoelmajulkaisun omilla sivuillaan . Rolling Stone luonnehtii bändin musiikkia oudoksi mutta vangitsevaksi kokonaisuudeksi.
 Makupala koosteelta on mahdollista kuulla  Svart Recordsin Soundcloud-kanavalla . Hiljainen mies -biisi on Santa Lucian vuonna 1991 äänitetyltä demolta.
 Lainaukset Tommi E. Virtasen kokoamasta Santa Lucia -historiikista.
 Kuuntele Mape Morottajan haastattelu Yle Areenasta:
 https://areena.yle.fi/1-50270598
 Ylen Elävässä Arkistossa Santa Lucian keikkatunnelmia vuodelta 1989:
 https://areena.yle.fi/1-50150414
 Lue myös:
 Juicen mielestä joka bändissä piti olla kemiläinen soittaja

Kulttibändi Santa Lucia hämmensi 80-luvulla ja soitti tiensä miehiseen rock-maailmaan – "Olemme ihmeissämme, että se vetoaa edelleen uusiin kuuntelijoihin"


Summary: Törkeästä kunnianloukkauksesta voi saada enimmillään kahden vuoden vankeustuomion.

Eduskunnan turvallisuusjohtaja  Jukka Savolan  mukaan kansanedustajiin kohdistuvan vihapuheen määrä on viimeisen vuosikymmenen aikana lisääntynyt. Kyse on ennen kaikkea someilmiöstä; kymmenen vuotta sitten somen käyttö oli vähäisempää ja siksi myös vihapuhetta tuli ilmi harvemmin.
 Uuden eduskunnan aikana tai vaalien jälkeen ei ole ollut havaittavissa erityistä piikkiä vihapuheen määrässä.
 – Se lisääntyy, kun politiikan vauhti kiihtyy, hän huomauttaa.
 Savolan mukaan vihapuheen sisältö ei ole juurikaan vuosien varrella muuttunut. Sitä esiintyy kahdessa eri muodossa.
 – Toinen on yleinen kaikenvastainen mieliala. Se ei välttämättä kohdistu yksittäiseen henkilöön vaan kaikkea vastustetaan. Kun vihaa puretaan yksittäiseen henkilöön, kyseessä on vanhat syyt. Osa syistä on hyvin henkilökohtaisia ja osa politiikan sisältöjen tuomia.
 Savolan mielestä somen matala kommentointikynnys ja erityisesti nimettömyys ovat omiaan mahdollistamaan harkitsematonta käytöstä, kuten vihapuhetta ja uhkauksia. Hän pitää erityisen tärkeänä, että valtakunnan mediakanavissa esiintyminen ja kommentointi sallittaisiin ainoastaan omalla nimellä tai vähintään vahvistetulla nimimerkillä.
 – Jos ihmisellä on mielipide, niin se pitää uskaltaa esittää omalla nimellään. Se, että voi suoltaa mitä sattuu nimettömänä, aiheuttaa tämän ilmiön.
 Hirttoköysi nosti uhkaukset jälleen keskusteluun
 Kunnallisvaltuutettujen ja poliitikkojen saama vihaposti ja suoranaiset uhkaukset nousivat uudestaan pinnalle, kun Helsingin kaupunginvaltuutettu  Abdirahim ”Husu” Hussein  (sd.) julkaisi 28.8.2019  Twitterissä  kuvan hänelle valtuustoon lähetetystä postista: hirttoköysi ja käsin kirjoitettu viesti. Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja  Otso Kivekäs  (vihr.) kommentoi tapausta  Ylen haastattelussa , ja kertoi uhkauksia satelevan erityisesti ihmisille, jotka eivät näytä kantasuomalaisilta.
 Myös Helsingin kaupunginvaltuutettu, kansanedustaja  Veronika Honkasalo  (vas.) pitää ongelmallisena sitä, että vihapostia saavat etenkin alisteisessa asemassa olevat väestöryhmät.
 – He saavat vihapostia varmasti paljon enemmän kuin minä, ja he saavat jo muutenkin kokea arkipäivän rasismia. Se on iso ongelma, niin kuin Kivekäskin sanoi. Siinä on kyse demokraattisten oikeuksien kaventamisesta, Honkasalo sanoo.
 Savola näkee, että uhkauksen kohteeksi joutuminen liittyy useammin politiikan sisältöihin ja tiettyihin mielipiteisiin kuin yksittäisiin ihmisiin.
 – On tietenkin tapauksia, joissa henkilö on otettu kohteeksi, mutta ne ovat yksittäisiä tapauksia. Erilaisten tavaroiden ja tuotteiden saaminen kirjekuorissa ei myöskään ole mikään uusi ilmiö tai trendi, hän sanoo.
 Epäilyttävä posti syynätään
 Helsingin kaupungintalon postikeskuksen vastaava  Katja Karttunen  kertoo, ettei Husseinin saaman kirjeen kaltaisia lähetyksiä tule usein.
 – Olisikohan viimeisen vuoden sisällä tullut alle kymmenen epäilyttävää kirjettä. Yksikään niistä ei sisältänyt mitään vaarallista, Karttunen sanoo.
 Husseinin saaman kirjeen läpi näkyi tarkastuksessa narua, mutta ei tarkempaa muotoa.
 – Varsinaista silmukkaa ei näkynyt ja vaikka olisi näkynytkin, täytyisi se silti toimittaa asianomaiselle henkilölle. Jos kirjeessä olisi ollut jokin vaarallisen näköinen, esimerkiksi räjähtäväksi epäiltävä esine, sitä ei olisi otettu kaapista pois ollenkaan.
 Karttunen kertoo olleensa kaupungintalon postikeskuksessa töissä 29 vuotta. Sinä aikana postikeskukseen on tullut vain kerran niin epäilyttävä kirje, että paikalle täytyi kutsua poliisin pommiryhmä. Kirjeen sisältä paljastui lopulta vain pieni soittorasia, joka oli Karttusen mukaan pakattu hieman hölmösti – teljetty jäätelötikulla, jottei rasia olisi alkanut soida kuoressa.
 On myös henkilöitä, joiden kaikki postit kaupungintaloon tarkastetaan automaattisesti metallin ja mahdollisten vaarallisten esineiden varalta. Kirjeiden sisältämää tekstiä postikeskuksessa ei kuitenkaan nähdä vaan laitteisto tunnistaa ainoastaan metallit ja räjähteet. Tarvittaessa postit valaistaan myös röntgenillä.
 – Tarkastamisella haetaan turvallisuutta. Jos jotain haukutaan ja solvataan, emme voi sille tehdä yhtään mitään.
 Karttusen mukaan mikään puolue tai kukaan erityinen valtuutettu ei erotu muiden joukosta kirjeiden määrässä. Yksittäisiltä henkilöiltä niitä tulee valtuutetuille harvoin.
 Honkasalo: "Vihaposti ei liity siihen, mitä olisin itse lausunut"
 Eduskunnan turvallisuusjohtaja Jukka Savola kertoo, että on hyvin yksilöllistä, halutaanko uhkauksista kertoa julkisesti. Määrän kasvu voi osittain selittyä myös sillä, että vihapuheesta ilmoitetaan entistä useammin.
 Kansanedustaja Veronika Honkasalo (vas.) suhtautuu saamaansa vihapuheeseen melko tyynesti, vaikka aggressiota tulee toisinaan kaikkia kanavia pitkin: netissä, puhelimessa, somessa. Joskus hän antaa vastapalautetta tai yrittää keskustella. Yleensä se ei johda mihinkään.
 – Jos joku lähettää tappouhkauksen, en ryhdy sen henkilön kanssa keskustelemaan, mutta tapauksesta riippuen voi yrittää jonkinlaista vuoropuhelua. Pahimmista pyrin tekemään rikosilmoituksen, aina.
 Kaikkiaan vihapalautteen saaminen riippuu Honkasalon mukaan aiheesta ja siitä, mitä kulloinkin on meneillään yhteiskunnassa.
 – Se ei liity useinkaan siihen, mitä olisin itse lausunut. Sen sijaan jos yhteiskunnassa tapahtuu jotain, ihmiset voivat saada kimmokkeen –nyt otan yhteyttä juuri tuohon henkilöön ja lähetän vihapostia.
 Honkasalon mielestä pahimmillaan aggresiivinen vihapuhe saa hyökkäyksen kohteeksi joutuneet hiljenemään.
 – Avoimen vihapuheen ja siihen liittyvän väkivallan lisäksi poliittisilla toimijoilla saattaa tulla tietynlainen itsesensuuri. Tiettyjä aiheita vältetään eikä tehdä niistä ulostuloja tai oteta kantaa. Silloin olemme jo todella huolestuttavassa yhteiskunnallisessa tilanteessa, Honkasalo sanoo.
 Törkeästä kunnianloukkauksesta enimmillään kaksi vuotta vankeutta
 Edustajille on olemassa menettelyohje uhkaaviksi tai rikollisiksi koettujen viestien tai yhteydenottojen käsittelyyn. Jos  rikoksen tuntomerkit  täyttyvät, edustajat voivat itse päättää, lähtevätkö he ajamaan asiaa virallisia teitä pitkin eteenpäin.
 Laiton uhkaus on sellainen, jossa henkilö kokee tulevansa konkreettisesti ja vakavasti uhatuksi toisen taholta. Kunnianloukkauksesta on kyse, jos joku esittää toisesta valheellisen tiedon tai vihjauksen ja teko aiheuttaa vahinkoa tai kärsimystä loukatulle tai häneen kohdistuvaa halveksuntaa.
 Jos kunnianloukkaus aiheuttaa suurta kärsimystä tai erityisen suurta vahinkoa ja rikos on myös kokonaisuutena törkeä, kyse on törkeästä kunnianloukkauksesta. Kunnianloukkauksesta tuomitaan sakkorangaistuksella ja törkeästä kunnianloukkauksesta voi saada enintään kaksi vuotta vankeutta.
 – Kovakaan kritiikki edustajan toimista ei siis välttämättä ole rikos, vaikka se olisi pahankuuloista. Mutta jos esimerkiksi väittää jonkun syyllistyneen rikokseen, se on jo rikos, Savola muistuttaa.
 Lue lisää:
 Valtuutettu Abdirahim "Husu" Hussein sai postissa hirttoköyden ja uhkaavan herjausviestin – "Aivan kuin joku olisi näyttänyt minulle asetta tai puukkoa"

Vihapuhe lisääntyy, kun politiikan vauhti kiihtyy – "Jos joku lähettää tappouhkauksen, en ryhdy sen henkilön kanssa keskustelemaan"


Summary: Työlupien myöntämiseen liittyy monenlaista byrokratiaa ja valtaosa hakemuksista laitetaan puutteellisina vireille.

Työperäistä maahanmuuttoa pitäisi lisätä, sanovat poliitikot  valtiovarainministeriä  myöten. Mitä se käytännössä vaatisi?
 Kun työntekijän oleskelulupahakemus on laitettu vireille, sitä käsitellään sekä Maahanmuuttovirastossa että työlupayksikön sisältävässä TE-toimistossa. Sellaisia on Suomessa viisi.
 TE-toimistot noudattavat paikallisen ELY-keskuksen työlupia koskevia linjauksia, jotka vaihtelevat eri puolilla Suomea. Hallitus aikoo arvioida, pitäisikö niitä yhtenäistää nykyistä enemmän.
 Lisäksi saatavuusharkinnasta, eli prosessista, jossa työnantajan on etsittävä tehtävälle täyttäjää ensin kotimaasta ja EU- sekä ETA-alueelta, on tarkoitus tehdä joustavampaa.
 Osa työnantajista haluaisi mokomasta eroon täysin.
 Saatavuusharkinta tarkoittaa käytännössä sitä, että työnantajan on julkaistava työpaikkailmoitus TE-toimiston sivuilla, pidettävä sitä auki vähintään kymmenen päivää ja raportoitava sen jälkeen viranomaiselle rekrytoinnin tuloksista.
 – Erityisesti sijaisten rekrytointi on vaikeutunut niin paljon, että saatavuusharkinta pitäisi poistaa kokonaan. Se vain hidastaa työntekijöiden saamista töihin, yksityisen sote- ja varhaiskasvatusalan etua ajavan Hali ry:n toimitusjohtaja  Ulla-Maija Rajakangas  sanoo.
 Hoivapalveluyritys Attendon henkilöstöjohtaja  Sirpa Piiroinen  on samaa mieltä. Attendon tapauksessa EU:n ulkopuolelta tulevan työntekijän ensikontaktin ja töiden aloituksen välinen aika on vähintään yhdeksän kuukautta, toisinaan jopa puolitoista vuotta.
 Lupahakemuksia käsittelevillä viranomaisilla on eri näkemys siitä, mikä prosessia jarruttaa.
 Enemmistö työnantajista täyttää hakemuksen väärin
 Saatavuusharkintaa on jo  karsittu  useilla aloilla eri puolilla Suomea. Uudellamaalla lähtökohta on, että muun muassa hoitajista, tarjoilijoista, kotiapulaisista, siivoojista ja talonrakentajista on  saatavuuspulaa .
 Alueen TE-toimistossa yhden vaiheen poisto ei muuta merkittävästi sitä, kauanko lupaprosessiin menee aikaa.
 – Saatavuusharkinta on meidän näkökulmasta aika pieni osa hakemusten käsittelyä, Uudellamaalla työluvista vastaava palveluesimies  Sallamari Salonen  sanoo.
 Viranomaisten mukaan työlupien myöntämisen hitaus johtuu siitä, ettei suuren hakemusmäärän käsittelyyn ole tarpeeksi työvoimaa ja muita resursseja.
 Pahin pullonkaula johtuu kuitenkin työnantajien epätarkkuudesta hakemusten täyttämisessä. Salonen kertoo, että 70 prosenttia niistä laitetaan vireille puutteellisina.
 – Silloin pitää pyytää lisäselvityksiä. Puutteelliset hakemukset hidastavat myös sellaisten hakemusten käsittelyä, joissa kaikki liitteet on toimitettu asianmukaisesti, hän sanoo.
 Maahanmuuttoviraston sivuilla olevan  laskurin  mukaan ensimmäisen työntekijän oleskeluluvan käsittelyaika on kokonaisuudessaan noin neljä kuukautta. Hallituksen tavoitteena on kuroa käsittelyaika  yhteen kuukauteen .
 Lisäksi päättäjät tahtovat varmistaa, että töihin tulevat saapuvat Suomeen nimenomaan työhön tarkoitetulla luvalla, eivät esimerkiksi turistiviisumilla.
 Tässä kohtaa  Lazaro Torres  toimi aikoinaan päinvastoin kuin hallitus haluaisi.
 Avioliitto sai luvat heltiämään
 20 vuotta sitten Kuubasta Suomeen muuttanut Torres tiesi, ettei saisi oleskelulupaa ilman työpaikkaa tai muuta sidettä maahan. Kuubasta oli päästävä pois, joten Lazaro tuli Suomeen ensin matkailijana.
 Turistiviisumin umpeuduttua Torres sai vuoden mittaisen työluvan neljänä vuonna peräkkäin.
 Silloisen menettelytavan mukaan lupaa ei voitu enää neljän vuoden jälkeen uusia, joten Torres jäi ilman.
 – Olin melkein koditon. Sitten tapasin puolisoni, kahden vuoden seurustelun jälkeen menimme naimisiin ja siitä se lähti: sain oleskeluluvan, työluvan, kaikki mahdolliset luvat.
 Nykyään Torres on ISS:n henkilöstöravintolan kokki ja vuoropäällikkö.
 Lazaro Torres on kouluttautunut Suomessa sekä kokiksi että lähihoitajaksi. Katriina Laine / Yle
 Työntekijän pitää hakea  uutta oleskelulupaa  paitsi edellisen umpeutuessa, myös silloin, jos työpaikka vaihtuu ja uusi tehtävä on eri toimialalla kuin se, jonka perusteella voimassa oleva oleskelulupa on myönnetty.
 Siksi joskus voi käydä niin, että jos siivoojana Suomi-uransa aloittanut henkilö siirtyy pitämään puhtaana keittiötä, toiminta tapahtuukin ravintola-alalla ja oleskeluluvan pitäisi muuttua sen mukana.
 Alan vaihtuessa myös saatavuusharkinta saattaa astua kuvioihin.
 – Meillä on menetetty hyviä asiakaspalvelijoita ja kollegoita sen takia, että uuden tehtävän vuoksi oleskeluluvalle ei saakaan jatkoa. Se on todella sääli, ISS:n henkilöstöjohtaja  Sari Suono-Rasehorn  sanoo.
 Sari Suono-Rasenhorn toivoo, että työntekijöiden työnteko-oikeuden voisi tarkastaa verkossa. Nykyään asia hoituu vain soittamalla Maahanmuuttoviraston asiakaspalveluun, joka on auki kolme tuntia päivässä. Katriina Laine / Yle
 Ennen kokin uraansa Torres työskenteli muun muassa Postissa, siivoojana ja lähihoitajana Alzheimer-potilaiden parissa.
 Nykyisessä työssään mies tahtoo jatkaa kauan, hoitotyö sen sijaan ei tuntunut omalta.
 Maahanmuutto ei riitä ratkaisuksi hoiva-alan työvoimapulaan
 Sote-alaa uhkaava  työvoimapula  on jo tunnettu tosiasia. Ulkomailta tulevia ammattilaisia Suomessa työskentely ei kuitenkaan  kovin paljoa houkuttele .
 Ulkomaalaistaustaisten osuus sote-alan työntekijöistä on tällä hetkellä prosentti tai kaksi.
 – Kun väestö ikääntyy ja kymmenen vuoden sisällä 175 000 ihmistä jää eläkkeelle, tällainen määrä ulkomaalaisia ei mitenkään pysty tätä paikkaamaan, Ulla-Maija Rajakangas toteaa.
 Ulla-Maija Rajakangas haluaisi, että hoitoalan täydennyskoulutusta olisi paremmin saatavilla sekä kotimaisille että ulkomailta tulleille työntekijöille. Valokuva on vuodelta 2017. Jaani Lampinen / Yle
 Rajakankaan mukaan tarvittaisiin selkeyttä siihen, mitä lisäkoulutusta muualta tulleiden työntekijöiden pitäisi suorittaa, jotta heidän tutkintonsa hyväksytään Suomessa.
 – Tällä hetkellä nämä ihmiset joutuvat tekemään lähes koko tutkintonsa uusiksi, ja siinähän ei ole mitään järkeä.
 Esimerkiksi Filippiineiltä Suomeen tulleista sairaanhoitajista suuri osa työskentelee sairaanhoitajan tehtävien sijaan  hoiva-avustajina .
 Kaukaa rekrytointi tulee kalliiksi
 Filippiiniläisiä sairaanhoitajia on saapunut Suomeen noin 500. Suunnilleen puolet heistä on työllistynyt Attendolle, useimmiten lähihoitajan tehtäviin.
 Yrityksen henkilöstöjohtajan mukaan yhden filippiiniläisen hoitajan rekrytointi maksaa keskimäärin 15 000–20 000 euroa.
 Työntekijän oleskelulupa on pieni osa kokonaisuutta: sen hakeminen ensimmäistä kertaa maksaa Maahanmuuttoviraston sähköisessä palvelussa 400 euroa, jatkoluvan saa puolet halvemmalla.
 Suurimman siivun muodostavat hallinnolliset kulut, työntekijän pitkä kielikoulutus Filippiineillä ja rekrytoinnissa avustavan kumppaniyrityksen palkkiot.
 Hoitaja itse maksaa Suomeen tulosta noin 1 000 euroa, eli tarvittavat lääkärintarkastukset ja matkat.
 Matkoja tulee Suomeen saapumisen lisäksi muitakin, sillä oleskelulupahakemuksen vireyttämistä varten työntekijän pitää tunnistautua joko Maahanmuuttovirastossa tai Suomen suurlähetystössä ulkomailla.
 Työlupapäätöstä  pitää odottaa  siinä maassa, jossa hakemus on tehty. Jos suurlähetystössä tunnistautunut työntekijä saapuu ratkaisua odottaessaan Suomeen, vireillä oleva hakemus pitää peruuttaa ja tehdä uusi tilalle.
 Siksi työntekijät odottavat. Ottaa oman aikansa ennen kuin lähtömaassaan tunnistautunut työntekijä ehtii saapua Suomeen ja aloittaa työt.
 Henkilöstöpalveluyritysten liitto on  kritisoinut  tunnistautumisprosessia jähmeäksi.  Hallitusohjelmassa  hitauteen aiotaan vastata vahvistamalla Suomen edustustoverkkoa maailmalla.
 Juttua varten on haastateltu myös työperusteisista oleskeluluvista vastaavan tulosalueen johtajaa Anna Hyppöstä Maahanmuuttovirastosta.
 Lue myös:
 Kukaan ei tarkastanut 26 vuotta sitten lopetetun koulun tietoja: nyt yli sata ihmistä on määrätty karkotettavaksi Suomesta – rakennusfirmat huolissaan
 Nokia palkkasi ammattilaiset etsimään syyrialaisperheelle kotia, Wärtsilä tarjoaa töitä myös puolisoille – Näin huippuosaajat houkutellaan Suomeen

Työperäistä maahanmuuttoa halutaan lisää, nykyään se on hidasta ja kallista – työnantajat ja viranomaiset ovat pullonkauloista eri mieltä


Summary: Ukrainan viranomaiset kiistivät tiedot, että vankienvaihto olisi jo alkanut.

Ukrainan ja Venäjän mahdollinen vankienvaihto ei näytä toteutuvan ainakaan tänään perjantaina.
 Spekulaatio vankienvaihdosta on kiihtynyt viime päivinä.
 Perjantaiaamuna Ukrainan uusi valtionsyyttäjä  Ruslan Rjabošapka  jakoi Facebookissa postauksen, joka kertoi vankienvaihdon jo alkaneen.
 Liikkeellä oli jo tietoja, että Venäjällä vangittuina olevat 24 ukrainalaista merimiestä ja useita muita vankeja olisi jo vapautettu ja he olisivat lentämässä Kiovaan.
 Niinpä aamusta alkaen vankien omaiset ja journalistit päivystivät Žuljanan lentokentällä Kiovassa.
 Ukrainan viranomaiset kiistävät väitteet vaihdon alkamisesta. Ukrainan presidentinhallinto ilmoitti, että tiedot vaihdon toteutumisesta eivät pidä paikkaansa.
 – Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun näemme vahvistamattoman informaation ja monilukuisten "lähteiden" aiheuttavan informaatiokaaosta. Kehotamme ottamaan huomioon disinformaation seuraukset: tässä pelataan yhteiskunnan tunteilla, presidentinhallinto totesi lausunnossaan.
 Ukrainan turvallisuuspalvelu SBU kertoo, että vankienvaihdon päivämäärää ei ole vielä sovittu. Lehdistösihteeri  Olena Hitljanskaja  arvioi  ukrainalaiselle uutistoimisto UNIANille , että vaihto ei toteudu tänään.
 Myös useita Ukrainassa vangittuina olevia venäläisiä edustava asianajaja  Valentyn Rybin  on kiistänyt tiedot vankienvaihdon toteutumisesta.
 – Kukaan ei lennä mihinkään, Rybin ilmoitti ja kehotti kaikkia kärsivällisyyteen.
 Merkkejä ilmassa
 Venäläiset uutistoimistot   kertoivat eilen torstaina , että ukrainalainen elokuvaohjaaja  Oleg Sentsov  on siirretty moskovalaiseen tutkintavankilaan odottamaan mahdollista vankienvaihtoa.
 Krimin miehitystä vastustava Sentsov tuomittiin vuonna 2015 Venäjällä vankeuteen terrorismisyytteistä, joita hänen kannattajansa pitävät tekaistuina.
 On epäselvää, keitä vankeja Ukraina voisi puolestaan vapauttaa Venäjälle.
 Keskiviikkona ukrainalainen tuomioistui päästi Venäjän valtiolliselle RIA Novosti -uutistoimistolle työskentelevän toimittaja  Kyrylo Vyšynskin  vapaalle odottamaan oikeudenkäyntiä. Vyšynskiä syytetään Ukrainassa maanpetoksesta.
 Ukrainan uusi presidentti  Volodymyr Zelenskyi  on pyrkinyt näkyvästi edistämään vankienvaihtoa. Toteutuessaan vankienvaihto voisi edustaa jonkinasteista liennytystä Ukrainan ja Venäjän suhteissa.
 Venäjä miehitti vuonna 2014 Krimin niemimaan ja on tukenut Itä-Ukrainan sodassa Donetskin ja Luhanskin separatistialueita.
 Itä-Ukrainan sodassa on YK:n arvion mukaan kuollut noin 13 000 ihmistä.
 Aiheesta aiemmin:
 Ukraina ja Venäjä vaihtamassa vankeja: joukossa ukrainalaisohjaaja Oleg Sentsov ja merimiehiä  30.8.2019
 Kertšinsalmella pidätetyt ukrainalaiset merimiehet pysyvät vangittuina Venäjällä  16.8.2019

Venäjän ja Ukrainan vankienvaihtoa odotellaan yhä


Summary: Tutkijan mukaan arvostelu kertoo Unkarin hallituksen paniikista EU-rahoituksen suhteen.

Unkari haluaa kaikin keinoin estää EU:n pyrkimykset kytkeä EU-rahan saaminen oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen. Yksi keino on pyrkiä osoittamaan, että oikeusvaltio olisi suhteellinen käsite.
 – Kaikki hyökkäykset Unkaria vastaan oikeusvaltioasiassa ovat olleet poliittisia hyökkäyksiä. Myös puheenjohtajamaa Suomen tekemät hyökkäykset, sanoi Unkarin ulkoministeri  Péter Szijjártó .
 – Ne ovat loukkaus Unkaria ja Unkarin kansaa vastaan, hän jatkoi.
 "Suomen tekemillä hyökkäyksillä" hän viittaa ilmeisesti suomalaisministerien lausuntoihin, joiden mukaan Unkarin oikeusvaltion tilanne aiotaan viimein nostaa jäsenmaiden käsittelyyn.
 Näihin lausuntoihin Unkarin hallitus on vastannut omalla hyökkäyksellään. Pääministeri  Viktor Orbán kritisoi  Suomen oikeusjärjestelmää linjapuheessaan heinäkuussa. Szijjártó jatkoi teemasta Ylen haastattelussa Helsingissä.
 – Teidän suomalaisten pitäisi olla huolissanne. Koska täällä tuomarit nimitetään poliitikkojen esityksestä. Unkarissa taas presidentti nimittää tuomarit (tuomareiden) ammatillisen elimen esityksestä, Szijjártó sanoi.
 Hänen mukaansa esimerkki todistaa, että oikeusvaltion voi järjestää monella eri tavalla. Szijjártó kiistää, että Unkarilla itsellään olisi mitään ongelmia oikeusvaltion toteuttamisessa.
 Tutkija: Unkari aidosti huolissaan
 Suomi ajaa EU:n puheenjohtajamaana eteenpäin komission esitystä, jonka mukaan EU-rahan saaminen voitaisiin jatkossa katkaista jos saajamaan oikeuslaitos ei ole aidosti riippumaton.
 Tutkija  Katalin Miklóssyn  mukaan Unkarin retorinen hyökkäyslinja kertoo aidosta huolesta.
 – He ovat paniikissa, koska he ovat tietoisia siitä, että Suomen aloite on saamassa tukea muilta EU:n jäsenmailta, Miklóssy sanoi.
 Esimerkiksi Saksa kannattaa ehdollisuuden kasvattamista.
 Rahojen ehdollisuus koskisi kaikkia jäsenmaita. Samaan aikaan tämän keskustelun kanssa jäsenmaiden on kuitenkin tarkoitus ryhtyä käsittelemään myös Unkarin oikeusvaltiotilannetta Euroopan parlamentin raportin pohjalta.
 Raportti kiinnittää huomiota esimerkiksi tiedotusvälineiden omistuksen keskittymiseen. Miklóssyn mukaan yli 90 prosenttia Unkarin mediasta on keskitetty hallituksen alaiseen säätiöön.
 Unkari on pudonnut kansainvälisessä  lehdistönvapausindeksissä  sijalle 87.
 – Tuollaisissa vertailuissa ei ole järkeä. Ne ovat keinotekoisia ja poliittisia. Tämä on poliittinen hyökkäys, ulkoministeri Szijjártó sanoi.
 Hänen mukaansa vertailua koostava Toimittajat ilman rajoja -järjestö on poliittinen toimija, kuten muutkin eurooppalaiset kansalaisjärjestöt jotka kritisoivat Unkarin hallitusta.
 Onko kyse Unkarin-vastaisesta salaliitosta?
 – Meneillään on selvästi hyökkäyksiä Unkaria vastaan. Niiden takana on järjestöjä, jotka väittävät olevansa ei-poliittisia, mutta ne tekevät poliittisia hyökkäyksiä Unkaria vastaan, Szijjártó sanoi.
 Rinne syyskuussa Unkariin
 Tutkija Miklóssyn mukaan uhriutuminen on yksi Unkarin hallituksen valitsemista lähestymistavoista. Toinen on hyökkäys.
 – He yrittävät luoda rinnakkaistodellisuutta, jossa väännetään puolitotuuksia ja tehdään tulkintoja siitä, miten hyvin Unkarin asiat ovat. Mutta he todella tietävät, että heillä on ongelma, Miklóssy sanoo.
 Hän neuvoo, että suomalaispoliitikkojen ei kannata lähteä mukaan unkarilaisten käynnistämään syyttelyyn, vaan keskittyä rahoitusaloitteen edistämiseen EU:ssa.
 Keskustelu kuitenkin eittämättä jatkuu viimeistään syyskuun lopulla, kun pääministeri  Antti Rinne  matkustaa Unkariin tapaamaan pääministeri Orbánia. Tarkoitus on keskustella ainakin EU:n tulevien vuosien budjetista.
 Rinne käy samalla matkalla myös ainakin Tšekissä ja Puolassa. Hän ennakoi STT:lle, että keskusteluista ei tule helppoja.

Unkarin hallitus jatkaa Suomen tölvimistä Ylen haastattelussa – Ulkoministeri: "Suomalaisten pitäisi olla huolissaan"


Summary: Tulitauon on määrä alkaa lauantaiaamuna. Hallituksen joukot ovat aiemmin kiihdyttäneet hyökkäystään Idlibin kapinallisalueelle.

Syyrian hallituksen joukot aloittavat lauantaina yksipuolisen tulitauon luoteisessa Idlibin maakunnassa, Syyrian hallituksen liittolainen Venäjä ilmoittaa.
 Tulitauon on määrä alkaa kello kuusi aamulla paikallista ja Suomen aikaa. Vastaavanlainen tulitauko kuun alussa kesti vain muutamia päiviä.
 Hallituksen joukot ovat Venäjän tuella viime viikkoina kiihdyttäneet hyökkäystään Idlibin kapinallisalueelle. Perjantaina Syyrian joukot ottivat hallintaansa useita kukkuloita ja pieniä kyliä Idlibin kaupungista kaakkoon.
 Uutistoimisto Reutersin mukaan hyökkäysvoimia on vahvistettu Syyrian armeijan eliittijoukoilla ja Iranin tukemilla puolisotilaallisilla joukoilla.
 Venäjän ulkoministeri  Sergei Lavrov  kertoi aiemmin tässä kuussa, että Venäjällä on joukkoja kentällä Idlibin maakunnassa. Reutersin länsimaisten tiedustelulähteiden mukaan Venäjä on viime viikkoina lähettänyt Syyriaan lisää erikoisjoukkoja.
 Uusi humanitaarinen kriisi kehkeytyy
 YK on varoittanut uudesta suurimittaisesta humanitaarisesta kriisistä. Idlibissä on miljoonia ihmisiä, jotka ovat paenneet taisteluja muilta Syyrian alueilta.
 Sadat tuhannet ihmiset ovat jo paenneet hyökkäystä kohti Turkin rajaa.
 Turkin rajalla sadat syyrialaiset mielenosoittajat vaativat perjantaina Turkkia avaamaan rajan tai tekemään jotain hyökkäyksen pysäyttämiseksi. Turkin rajavartijat ampuivat varoituslaukauksia ja kyynelkaasua hajottaakseen mielenilmauksen Bab al Hawan rajanylityspaikalla.
 Turkki huolissaan pakolaisista
 Turkkia huolettaa, että Idlibin hyökkäys voi johtaa uusien pakolaisten saapumiseen Turkkiin. Turkissa on jo nyt noin 3,6 miljoonaa pakolaista Syyriasta.
 Ihmisoikeusjärjestöt ovat kertoneet Turkin alkaneen karkottaa pakolaisia takaisin Syyriaan. Turkki on kiistänyt raportit ja sanoo, että palaajat ovat vapaaehtoisia.
 Turkki ja Venäjä sopivat viime vuonna puskurivyöhykkeestä Idlibin alueelle kapinallisten ja hallituksen joukkojen väliin. Sopimusta ei koskaan täysin noudatettu.
 Sopimuksen nojalla Turkin armeija perusti 12 valvontapistettä Idlibiin. Yksi niistä on nyt jäänyt Syyrian hallituksen joukkojen saartamaksi.
 Vuonna 2011 alkaneessa Syyrian sisällissodassa on kuollut yli 370 000 ihmistä, ja miljoonat ovat joutuneet pakenemaan taisteluja.
 Venäjä tuli sotilaallisesti presidentti  Bashar al-Assadin  hallinnon tueksi vuonna 2015.

Venäjä ilmoitti tulitauosta Syyrian Idlibissä


Summary: Puolueen eduskuntaryhmän puheenjohtajan mukaan arvailut kumpusivat ulkomaisen rikollisuuden pelosta.

Poliisi on ollut Perussuomalaisten hampaissa pitkin viikkoa.
 Porvoon poliisiampumisten yhteydessä muun muassa puolueen puheenjohtaja  Jussi Halla-aho  ja kansanedustaja  Sebastian Tynkkynen  arvostelivat Twitterissä poliisia siitä, että poliisi ei kertonut epäiltyjen ampujien tuntomerkkejä.
 Myöhemmin tällä viikolla  Halla-aho ihmetteli , miksi poliisin resurssit menevät vihapuhesyytösten ratkomiseen rikosten selvittämisen sijaan.
 Perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Ville Tavio  sanoi  Sannikka&Ukkola  -ohjelmassa, että lähtökohtaisesti poliisin arvioon pitäisi voida luottaa, mutta kritiikillekin pitää olla tilaa.
 Tavion mielestä Perussuomalaisten antamaa kritiikkiä ei silti pidä liioitella.
 – Porvoon tapauksessa kyse oli siitä, että poliisi piti tiedotustilaisuuden ja ihmiset odottivat tietoja epäillyistä. Mutta tietoja ei annettu eikä perusteltu miksi ei. Se herätti epäluuloja.
 Taustalla pelko ulkomaisesta rikollisuudesta
 Tavion mukaan suurin osa perussuomalaisista oli sitä mieltä, että tekijöistä ei kannata sanoa mitään ennen kuin tiedetään varmuudella keitä he ovat.
 Hän toivoi, että poliisia arvostelleet kansanedustajatkaan eivät olisi tuoneet epäilyjään julkisuuteen.
 – Ei ole suotavaa arvailla.
 Epäluuloja ruokki Tavion mukaan se, että ulkomaalaisten tekemät rikokset eivät enää Suomessa tunnu yksittäistapauksilta ja esiin nousi pelko olemmeko nyt Ruotsin tiellä, joka väkivallantekoja on jo enemmän.
 Katso Ville Tavion ja Vihreiden eduskuntaryhmän puheenjohtajan  Emma Karin  koko keskustelu poliisin luottamuksesta Sannikka&Ukkola -ohjelmassa:

Perussuomalaisten Ville Tavion mielestä poliisia pitää voida kritisoida, mutta epäiltyjen kansallisuutta "ei ole suotavaa arvailla"


Summary: Puolustusbudjettia on tarkoitus korottaa 5 miljardilla kruunulla eli 460 miljoonalla eurolla vuosittain vuosina 2022–2025.

Ulkoasiain hallinto, maanpuolustus ja järjestystoimi

Ruotsissa hallituspuolueet ovat sopineet liberaalien ja keskustapuolueen kanssa merkittävästä puolustusmäärärahojen korotuksesta.
 Puolustusbudjettia on määrä kasvattaa 5 miljardilla kruunulla eli noin 460 miljoonalla eurolla vuodessa vuosina 2022–2025.
 Hallituspuolueet sosiaalidemokraatit ja ympäristöpuolue ilmoittivat asiasta tiedotustilaisuudessa keskustapuolueen ja liberaalien kanssa.
 Puolustusministeri  Peter Hultqvist  perusteli lehdistötilaisuudessa satsauksia sillä, että turvallisuusuhat Ruotsia kohtaan ovat kasvaneet ja puolustusta pitää vahvistaa.
 Hultqvist mainitsi esimerkkeinä turvallisuustilanteen muutoksista muun muassa Venäjän aggression Georgiaa vastaan ja Krimin miehityksen Ukrainalta.
 Puolustusvoimat kiitti
 Ruotsin puolustusvoimat kiitteli päätöstä.
 – Puolustusta on syytä kohentaa muuttuneen maailmantilanteen vuoksi, puolustusvoimien komentaja kenraali  Micael Bydén  sanoi uutistoimisto TT:n mukaan.
 SVT:n mukaan budjettiesityksen seuraavassa vaiheessa kuullaan kaikkia puolueita ja viranomaisia.
 Puolustusmäärärahojen korotuksesta syntyi kiistaa ennen Ruotsin valtiopäivien kesätaukoa, kun sosiaalidemokraattien johtama hallitus ei ollut valmis sitoutumaan parlamentaarisen puolustusvalmistelun raportissa esitettyihin määrärahakorotuksiin.
 Raportissa esitettiin Ruotsin sodan ajan puolustusorganisaation kasvattamista 60 000:sta henkilöstä 90 000:ään, mukaan lukien kodinturvajoukot ja siviilityöntekijät.
 Vuosittain koulutettavien asevelvollisten määrää on tarkoitus nostaa nykyisestä 4 000:sta 8 000:een vuoteen 2024 mennessä.
 Huolta rahoituksesta
 Puolustusministeri Hultqvist ei mennyt yksityiskohtiin siitä, miten määrärahojen korotus rahoitetaan.
 – Meillä on rahoituksesta yhteinen näkemys, joka näyttää mielestäni hyvältä ja johon olemme tyytyväisiä, hän sanoi  Ruotsin television SVT:n mukaan .
 Rahoituskysymys on herättänyt huolta ainakin kristillisdemokraattisessa puolueessa ja vasemmistopuolueessa,  SVT kertoo .
 – On edelleen koko joukko epäselvyyksiä, mistä rahat tulevat. On paljon yksityiskohtia, joita pitää tarkastella ja seurata, kristillisdemokraattien puolustuspoliittinen puhemies  Mikael Oscarsson  sanoi.
 Ruotsin valtiopäivien puolustusvaliokunnan jäsen, vasemmistopuolueen  Hanna Gunnarsson  kommentoi SVT:lle, että puolue näkee puolustusresurssien tarpeet mutta on huolissaan rahoituksesta.
 – Meille budjetti on kokonaisuus; näemme suuren tarpeen sairaanhoidossa, sosiaalihuollossa ja kouluissa ja punnitsemme erilaisia tarpeita toisiaan vastaan, Gunnarsson sanoi ja ilmaisi huoltaan, että puolustussatsaukset voivat jättää jalkoihinsa muita tärkeitä tarpeita.
 Sosiaalidemokraatit olivat vielä keväällä haluttomia sitoutumaan puolustusmäärärahojen korottamiseen, kun taas porvaripuolueet vaativat sitä yhdessä rintamassa.
 SVT:n sisäpoliittinen kommentaattori  Mats Knutsson   arvioi , että sosiaalidemokraattien johtama hallitus saa nyt vastineena liberaaleilta ja keskustapuolueelta tuen uudelle pankkiverolle. Samalla hallitus sai taas porvaririntaman rakoilemaan, kun maltillinen kokoomus ja kristillisdemokraatit eivät olleet mukana sovussa.
 Aiheesta muualla:
 SVT:  Försvarsuppgörelse nådd – anslagen höjs  30.8.2019
 Aftonbladet:  Försvarets budget höjs med 20 miljarder på sikt  30.8.2019
 Expressen:  Försvarsuppgörelsen är klar: 5 miljarder extra från 2022  30.8.2019
 Aiheesta aiemmin:
 Yle Ruotsin merisotaharjoituksessa: "Tulevaisuudesta emme toki tiedä, mutta varustaudumme puolustamaan itseämme"  16.8.2019

Ruotsissa merkittävä sopu puolustusmäärärahojen korotuksista


Suuryritykset alkavat muuttaa tapojaan paljon uutisoitujen Amazonin sademetsän palojen takia, kertoo  CNN .
 Uutiskanavan mukaan esimerkiksi Vans- ja Timberland-brändit omistava VF Corporation ei aio jatkossa käyttää brasilialaista nahkaa.
 Riodejaneirolainen englanninkielinen  The Rio Times -sanomalehti  kirjoittaa, että 18 tuotemerkkiä lopettaa nahan käytön.
 Palanutta metsää Altamirassa Paran alueella Brasiliassa. Joao Laet / AFP
 CNN:n mukaan VF Corporation harkitsee palaavansa käyttämään alueella tuotettua nahkaa, jos se saa varmuuden siitä, etteivät tuotteissa käytetyt materiaalit huononna maan ympäristöongelmia.
 VF Corporation on yhdysvaltalainen vaatealan yritys, joka valmistaa, valmistuttaa ja myy urheilu- ja ulkoiluvaatteita.
 Alkuviikon aikana Brasiliassa syttyi tai sytytettiin toistatuhatta uutta metsäpaloa.
 Paloja on ollut Brasiliassa tänä vuonna jo yli 83 000, mikä on suurin määrä sitten vuoden 2010. Yli puolet paloista on Amazonin sademetsän alueella.
 WWF Suomen  mukaan soija- ja karjatalous ovat tiukasti yhteen nivoutuneita. Eläinrehu on ympäristöjärjestön mukaan soijan tuotannon tärkein lopputuote, ja Etelä-Amerikan soijaviljelmien laajeneminen työntää laidunmaita sademetsiin.

Vaatefirma lopettaa brasilialaisen nahan käytön Vans- ja Timberland-kengissä


Summary: Hakkeri tai hakkerit ehtivät lähettää tviittejä Jack Dorseyn tililtä noin puolen tunnin ajan ennen kuin Twitter poisti viestit

Twitterin toimitusjohtajan  Jack Dorseyn  Twitteri-tili on joutunut hakkeri-iskun kohteeksi.
 Dorseyn tililtä julkaistiin perjantai-iltana Suomen aikaa muun muassa lukuisia rasistisia tviittejä.
 Twitter kertoo tutkivansa asiaa.
 Hakkeri tai hakkerit ehtivät lähettää tviittejä Dorseyn tililtä noin puolen tunnin ajan ennen kuin Twitter poisti viestit.
 Dorseylla on Twitterissä 4,2 miljoonaa seuraajaa.

Twitterin toimitusjohtajan Twitter-tili hakkeroitiin


Summary: Kolme ihmistä kertoo oman polkunsa terapianhausta Kelan nykyisessä järjestelmässä. Kaikki heistä kokevat, että Terapiatakuun ehdottama nopean intervention malli olisi säästänyt paljolta.

Suomessa terapiaan hankkiutuminen kestää parhaimmillaan noin puoli vuotta, mutta voi venyä melkein kahteen vuoteen. Varsinkin, jos ei ole varaa hankkiutua kalliille yksityiselle vastaanotolle, ja tarvitsee hoitoonsa Kelan tukemaa kuntoutuspsykoterapiaa.
 Terapiatakuu-kansalaisaloitteen tavoite on tuoda hoitosuhde ihmisen ulottuville kuukauden sisällä ensimmäisestä terveyskeskuskäynnistä.
 Lue täältä , mitä terapiatakuu käytännössä tarkoittaisi.
 Kolme haastateltavaa kertoo, miltä nykyinen tilanne näyttää apua tarvitsevan silmin.
 Elsa Pursion terapianhaku kesti kaksi vuotta: "Kieltävä vastaus alkoi tuntua itsestäänselvyydeltä"
 Kun Elsa Pursio kertoi tilantestaan lääkärille ja sairaanhoitajalle, kukaan ei tuntunut olevan kartalla siitä, miten paha tilanne on. Hilma Toivonen / Yle
 Tamperelainen  Elsa Pursio , 18, on vastikään aloittanut käynnit uuden terapeutin kanssa. Pursio kävi ennen sopivan psykoterapeutin löytymistä läpi prosessin, jonka keskellä meinasi toivo loppua.
 Ensimmäisen kerran Pursion äiti alkoi etsimään tyttärelleen psykoterapeuttia alkuvuonna 2017. Masennuksesta ja ahdistuksesta kärsivä Pursio oli tuolloin itse liian voimaton prosessin aloittamiseen. Äiti löysi sinnikkään etsimisen jälkeen kaksi terapeuttia, joilla oli tilaa.
 – Menin kokeilukäynneille, mutta kumpikaan terapeutti ei tuntunut erityisen hyvältä. Tunsin painetta hoidon aloittamiselle, eikä minulla ollut voimia pitkittää prosessia. Valitsin sen, minkä koin pienempänä pahana, Pursio kuvailee.
 Hän aloitti Kelan tukeman terapian toukokuussa 2018, mutta päätyi kuitenkin lopettamaan suhteen jo marraskuussa. Kuten intuitio osasi heti vihjailla, henkilökemiat eivät toimineet terapeutin kanssa.
 Prosessi pysähtyi muutamaksi kuukaudeksi, kun Pursiolla ei ollut voimia aloittaa etsimistä alusta.
 "Aloin olettaa, että sieltä tulee taas uusi kieltävä vastaus."  Elsa Pursio
 Helmi-maaliskuussa 2019 hän aloitti, tällä kertaa itse, terapeutin etsinnän. Hän kävi ensin Tampereen yliopistollisen keskussairaalan psykoterapeuttien sähköpostilistat läpi, ja siirtyi sitten Kelan rekisteriin.
 Pursio huomasi nopeasti mikä oli homman nimi: kukaan ei vastannut tai vastaus oli lyhyt ja kieltävä, usein jähmeän kohtelias automaattivastaus. Turhautuneena Pursio päätti käydä koko Tampereen alueen Kelan listan läpi.
 – Siihen turtui hyvin nopeasti. Jos sain sähköpostin nimellä ”Kelan kuntoutuspsykoterapia”, oletin taas yhtä uutta kieltävää vastausta, Pursio toteaa, ja jatkaa:
 – Jossain kohtaa aloin ilmoittamaan viesteissä, monesko yhteydenotto on kyseessä. Aloitin sen varmaan 30 kohdalla, ja vastauksia rupesi vihdoin tulemaan.
 Pursio uskoo, että juuri se pelasti tilanteen.
 – Myöhemmin nykyinen terapeuttini on kertonut, ettei hänelläkään olisi oikeasti ollut tilaa. Viestini herätti hänessä kuitenkin sellaiset empatiat, että hän päätti yrittää sovittaa minut aikatauluunsa.
 Pursio lähetti lopulta viestiä 57 Kelan listalla edes etäisesti mahdollisille vaihtoehdolle, ja sai kaksi myöntävää vastausta. Mukana luvussa oli myös tahoja, joissa työskenteli useita psykoterapeutteja samassa osoitteessa.
 Pursio muistaa ajan hetkeä ennen myöntävän vastauksen saamista synkkänä.
 – Se päivä, kun olin laittanut kaikille viestiä, oli todella rankka. Silloin olin lähellä ryhtyä itsetuhoiseksi. Olin käynyt läpi kaikki tahot, ja silti olin yksin. Tajusin mennä silloin johonkin netin tukevaan chattiin puhumaan, Pursio sanoo, ja pitää pienen tauon.
 – Onneksi selvisin siitä. Itseni satuttaminen oli silloin tosi lähellä.
 Pursio tietää, että on paljon ihmisiä, jotka eivät ole saaneet apua. Heitä hän kannustaa jatkamaan kaikesta huolimatta.  Hilma Toivonen / Yle
 Siitä hetkestä meni noin pari viikkoa, ennen kuin Pursio sai myöntävän vastauksen.
 Pursio kokeili niitä kahta terapeuttia, joilla oli tilaa. Hän olisi toivonut lisää valinnanvaraa.
 – Ymmärsin siinä ensimmäisessä epäonnistuneessa terapiasuhtessa kantapään kautta, miten tärkeää hyvät henkilökemiat on.
 Pursion terapeutti vaikutti hyvältä ensimmäisestä kerrasta lähtien, ja uusi terapiasuhde alkaa vihdoin tänä syksynä.
 Pursio tietää, että on paljon ihmisiä, jotka ovat laittaneet enemmän viestejä, eivätkä ole vieläkään saaneet apua.
 – Se on ihan hirveä ajatus, että olen tässä hyvässä tilanteessa. Ja mielestäni oma tilanteenikin on aika kamala.
 Jenny Kasongon terapianhaku on vasta alussa: "Puhuin ongelmista ensimmäisen kerran lukiossa"
 Kaisa-kirjaston kellarikerros oli Jenny Kasongolle paikka, johon ahdistus tiivistyi monen vuoden ajan. "Etsin täältä aina sellaisen nurkan, missä ei ollut ketään muuta", hän kertoo.  Hilma Toivonen / Yle
 Helsinkiläisen  Jenny Kasongon , 23, elämään on syksyllä tulossa paljon uutta. Hän aloittaa yliopistossa sosiaalitieteiden lukemisen, ja jos kaikki menee hyvin, saa aloitettua Kelan tukeman terapian haun.
 Toive ja tarve päästä terapiaan eivät ole uusia asioita Kasongon elämässä. Hän on hakenut apua useamman kerran jo ala-asteelta lähtien.
 – Ensimmäisen kerran kuitenkin uskalsin puhua kaunistelemattomasti ongelmistani vasta koulukuraattorille lukion kolmannella luokalla.
 Hän ihmettelee nyt taaksepäin katsoessaan, miksei häntä silloin ohjattu minkäänlaisiin jatkotoimenpiteisiin.
 – Kerroin silloin ihan kaiken, omasta menneisyydestäni ja ahdistuksen ja masennuksen oireista. Jotkin niistä asioista olivat oikeasti aika lastensuojelutapauksia.
 Kasongo jäi ilman apua ja päätti lukion jälkeen haluta lukemaan psykologiaa. Valintaan vaikutti halu ymmärtää ihmismieltä ja sitä kautta myös omia ongelmia.
 – Se ajatus ei ehkä lähtökohtaisesti ollut kovin hyvä. Mutta kun apua ei annettu, halusin itse auttaa itseäni.
 "Joudun luultavasti tekemään kompromissin terapeuttia valitessa."  Jenny Kasongo
 Alkoi neljän vuoden lukuprosessi, jolloin Kasongo piilotti ongelmansa suorittamisen alle piiloon.
 Koulupaikka jäi joka vuosi parin pisteen päähän. Neljännen ja viimeisen kerran jälkeen pää ei enää pysynytkään kasassa, ja Kasongo tajusi tarvitsevansa nopeasti apua. Hän hakeutui yksityiselle psykoterapeutille.
 Melko nopeasti kokeilukäynnillä Kasongo ymmärsi, että hänen ja terapeutin välillä oli ylitsepääsemätön filtteri.
 – Pystyin kyllä puhumaan ongelmistani. Vaikeus piili siinä, että niissä on vahvasti mukana rasismi, ja asiat kuten vähemmistöstressi ja mikroaggressiot.
 Asioiden sanoittaminen valkoiselle keski-ikäiselle miehelle tuntuikin todella vaikealta.
 – Oli hämmentynyt fiilis siitä, että miten sanoitan asiat niin, että terapeutti ymmärtää minua, eikä minulle tule torjuttu tai väärinymmärretty olo. Silloin koin, että hän kyseenalaisti sitä, mitä olen kokenut.
 Kokemuksen jälkeen Kasongo päätti taas sulkea ongelmansa mahdollisimman hyvin tietoisuudestaan. Hän aloitti syksyllä 2018 sosionomin opinnot ammattikorkeassa, mutta kaipasi edelleen yliopistoon. Kasongo päätti hakea Helsingin yliopistoon lukemaan sosiaalitieteitä, ja keväällä 2019 alkoi taas yksi uusi pääsykoeurakka.
 – Kevät ja pääsykokeet laukaisivat pahan olon ja ongelmat taas pintaan.
 Kasongo hakeutui silloin terveyskeskuslääkärille. 10 minuutin jälkeen lääkäri totesi, että hän tarvitsisi ehdottomasti apua.
 Nyt Kasongo on odotustilassa. Hän on elokuun lopussa saamassa ajan psykiatrille, ja toivoo pääsevänsä aloittamaan Kelan tukeman terapeutin etsimisen.
 Kasongo toivoo, että olisi saanut aikaisemmassa vaiheessa perusteellisempaa psykologista tukea ja keskusteluapua.
 – Jos terapiatakuu olisi ollut voimassa, minulla olisi tässä kohtaa jo 7-10 kasvokkaista terapiaistuntoa alla. Se on oikeasti suuri ero.
 Jenny Kasongo pääsee vihdoin aloittamaan opinnot Helsingin yliopistossa. Hilma Toivonen / Yle
 Osa taakasta jää omille harteille
 Kasongo uskoo, että joutuu luultavasti tekemään kompromissin omien toiveiden ja psykoterapeuttien tarjonnan välillä.
 – Sen lisäksi, että haluaisin terapeuttini olevan perehtynyt rasismiin ja vähemmistökysymyksiin, haluaisin löytää henkilön, joka on itsekin rodullistettu. Mutta heitä on pääkaupunkiseudulla yhden käden sormilla laskettavissa, ja nekin tyypit tunnen aktivistipiireistä, Kasongo kertoo.
 Hän toteaa, että olisi hienoa, jos useampi psykoterapeutti kouluttaisi itseään vähemmistökysymyksistä.
 – Kysyntää on jo nyt huomattavasti enemmän kuin tarjontaa, ja markkinat tulevat vain kasvamaan, Kasongo toteaa.
 Hän uskoo joutuvansa luopumaan joistakin kriteereistään oman terapeutin etsinnässä.
 – Pidän sen mahdollisuuden auki, että kaikesta huolimatta terapeutin kanssa syntyisi tunne, että kaikesta voi puhua, eikä ainakaan perusasioita tarvitsisi selittää. Mutta oletusarvo on, että tiettyjen näkökulmien käsittely jää ihan kylmästi omille harteilleni. Ihan niin kuin moni asia on aina jäänyt.
 Jokke Laaksosen terapianhaku kesti lähes kaksi vuotta: "Olin liian fiksu terapiaan"
 Jokke Laaksonen kokee kärsineensä useasti prosessin aikana ennakkoluuloista, joita hoitohenkilökunnalla on punkkareita kohtaan. Hilma Toivonen / Yle
 Tamperelainen  Jokke Laaksonen , 25,on ollut terapiassa nyt jo kaksi vuotta. Hoidon saaminen kuitenkin takkuili lukuisia kertoja ennen avun saamista.
 Ensimmäiset masennuksen ja ahdistuksen oireet alkoivat Laaksosella 14-15–vuotiaana, jolloin hän myös haki ensimmäisen kerran apua. Masennukseen liittyi vahvat ahdistusoireet, ja pahimpina aikoina Laaksonen sai kymmeniä paniikkikohtauksia päivän aikana.
 – Minulla on oireitteni taustalla seksuaalista, henkistä ja fyysistä väkivaltaa. Sitten on vielä koulukiusaamiskokemuksia ala- ja yläasteilta. Tämä on tällainen monen ainesosan soppa, Laaksonen kertoo.
 Hän hakeutui ensimmäisen kerran kouluterveydenhuollon vastaanotolle 2009 ja seuraavan kerran matalan kynnyksen kriisikeskus Osviittaan. Kummallakin käynnillä Laaksosta kuunneltiin, ja käynnit toivat hetkellistä helpotusta.
 – Minulle kuitenkin kerrottiin kummastakin paikasta muutaman käynnin jälkeen, että vaikutan niin fiksulta ja analyyttiseltä tyypiltä, että pärjään luultavasti itsekin ilman psykoterapiaa. En edes tiennyt että sellaista voi olla, liian fiksu terapiaan, Laaksonen ihmettelee jälkikäteen.
 Hän jatkoi ilman hoitoa. Vuoden 2015 lopussa vointi romahti ja Laaksonen haki taas apua. Ammattikoulun terveydenhoitaja otti ongelmat tosissaan, ja ohjasi Laaksosen tuetun psykoterapian prosessin alkuun. Seurasi ajat lääkärille ja psykologille alkuvuodesta 2016.
 "Kerrottiin, että olen kuluerä itselleni, valtiolle ja mahdolliselle terapeutilleni."  Jokke Laaksonen
 Tässä kohtaa Laaksonen teki virheen. Hän oli päättänyt edetä prosessissa rehellisesti, ja mainitsi lääkärille hoitaneensa masennusta ja pahaa oloaan päihteillä. Laaksonen selitti hakeneensa apua tuloksetta. Hän kertoi, että päihteiden käyttö auttaa unohtamaan hetkeksi jatkuvan pahan olon.
 Alkuvuonna 2016 kokiksi opiskeleva Laaksonen lähti kouluvaihtoon Baskimaahan kahdeksi kuukaudeksi. Vaihdon aikana oli määrä saapua lähete psykiatrille.
 Psykiatrista ei kuitenkaan kuulunut.
 Vaihto tuli ja meni, ja Suomessa tovin odotettuaan Laaksonen päätti soittaa perään. Psykiatri totesi puhelimessa unohtaneensa soittaa asiasta, ja kertoi, että prosessia ei aiottu jatkaa. Päihteiden käytön vuoksi Laaksonen on liian suuri riski kaikille.
 – Minulle kerrottiin, että olen kuluerä itselleni, valtiolle ja mahdolliselle terapeutilleni, ja todennäköisesti tulisin lopettamaan terapiani päihteidenkäytön takia.
 Laaksonen kysyi omalääkäriltä, mitä hän voi tehdä jatkaakseen. Lääkäri kertoi, että ainoa tapa jatkaa prosessia olisi kuuden kuukauden ajan puhtaiden virtsanäytteiden jättäminen, jonka jälkeen prosessia voidaan taas mahdollisesti jatkaa.
 – Mainitsin tässä kohtaa edessä häämöttävän valmistumiseni. Lääkäri totesi, että se ei ole ongelma hoidon suhteen, Laaksonen kertoo.
 Laaksonen jäi puoleksi vuodeksi täysin ilman minkäänlaista hoitoa, vaikka hänen tilansa oli kriittinen. Hän ymmärsi silloin, että oli pakko jatkaa, tai hän luovuttaisi kaikesta.
 – Olin siinä pisteessä, että jos en olisi jatkanut prosessin kanssa taistelua ja lopulta saanut terapeuttia, olisin lopettanut elämäni. Sinä aikanakin yritin muutaman kerran tappaa itseni. Ilman läheisten tukea minua ei enää olisi, Laaksonen kertoo.
 Vielä muutama aallon pohja
 Laaksonen kävi kerran kuussa virtsaamassa purkkiin, ja selvisi kuuden kuukauden jakson yli. Hän soitti lääkärille, joka kertoikin hoitokontaktin loppuneen.
 – Hän sanoi, etten ollut kirjoilla ja minun oli etsittävä uusi hoitokontakti. Se oli sama lääkäri, joka laittoi minut silloin näytteenottoputkeen.
 Uutinen teki koko kuuden kuukauden virtsanäyteruljanssista yhdellä kertaa turhan.
 – Se oli kuin isku kasvoihin. Sinä aikana olisin jo voinut etsiä jo apua muualta, hän toteaa.
 "Liian moni ystävä ei koskaan saanut apua."  Jokke Laaksonen
 Laaksonen meni ensin työterveydenhuollon puolelle turhaan, kunnes hänet ohjattiin kunnallisen puolelle, missä hoito voitiin vihdoin aloittaa. Prosessi lähti eteenpäin ja kaikki näytti hetken menevän hyvin. Pian kuitenkin hoitokontakti uhkasi taas kerran katketa.
 – Omalääkärini oli kirjoittanut tietoihini, että käytän päivittäin päihteitä. Sellainen ei siihen aikaan lainkaan pitänyt paikkaansa, enkä ollut kertonut mitään sellaista. Luulen, että lääkäri on purkanut ennakkoluulojaan punkkarin ulkonäöstäni tietoja kirjoittaessaan.
 Maininta saatiin lopulta korjattua, mutta se pitkitti prosessia entisestään.
 Tilanteen venyessä Laaksonen oli alkanut etsiä itsenäisesti terapeuttia. Hän halusi terapian alkavan nopeasti, kun luvat Kelan tukemaan terapiaan vihdoin tulisivat. Vaihteluna totuttuun kaavaan, Laaksosella kävi tuuri.
 – Ensimmäinen terapeutti, jota kävin tapaamassa, sattui olemaan juuri sopiva henkilö minulle.. Olen nyt käynyt jo kaksi vuotta keskustelemassa hänen kanssaan, ja elämänlaatuni on parantunut hurjasti.
 Odotus kannatti
 Laaksonen kokee, että terapia on mahdollistanut valtavasti asioita, joihin hän luuli ennen olevansa kykenemätön.
 – Olen tällä hetkellä onnellisesti parisuhteessa, vihdoin päässyt opiskelemaan yliopistoon ja suhteeni vanhempiini on parempi kuin koskaan ennen. Olen pystynyt myös esimerkiksi käsittelemään sukupuolen kokemustani paremmin kuin ennen.
 Laaksonen kertoo oireilevansa huomattavasti vähemmän. Kahden viime vuoden aikana hänellä on ollut kaksi masennusjaksoa, kun normi ennen oli noin viisi tai kuusi jaksoa vuodessa. Paniikkikohtaukset ovat lähes loppuneet, ja niiden hallitsemiseen on enemmän työkaluja.
 – Ylipäätään, pystyn vihdoin olemaan toimintakykyinen yksilö tässä maailmassa. Pystyn vihdoin rakastamaan itseäni.
 Jokke Laaksoselle bändin treenikämppä oli paikka, jossa vaikeimpinakin aikoina pääsi purkamaan pahaa oloa.  Hilma Toivonen / Yle
 Häpeä ja suru eivät jätä rauhaan
 Laaksonen näkee, että hoitoon pääsevät vain ne, joiden voimavarat riittävät avun hankkimiseen.
 – Tunnen edelleen häpeää ja itseinhoa siitä, että olen saanut tämän terapian. Minulla on myös liian monta ystävää, jotka eivät saaneet apua, eivätkä ole täällä enää, Laaksonen sanoo.
 Hän korostaa, ettei kukaan hae terapiaan huvikseen.
 – Me puhutaan nyt ihmisistä, jotka voivat todella huonosti. Valtion velvollisuus on tukea heitä pysymään hengissä. En aio edes perustella miksi.
 Laaksonen kritisoi myös terveydenhuollon mustavalkoista tapaa erottaa päihteiden käyttö ja mielenterveyden ongelmat eri leireihin.
 – Edelleen vallitsee vahvana ajatus siitä, että ensin tulee päihdeongelmat, ja siitä seuraa mielenterveysongelmat. Se on täysin kestämätön tapa ajatella, ei tarvitse kuin katsoa ympärilleen tajutakseen sen. Se on sellainen paketti, mikä kulkee käsi kädessä, ja meidän tulee myös purkaa sitä yhtenä.
 Nopean avun tarpeeseen 1. Oma perusterveydenhuolto. Kaikkialta pitäisi saada jonkinlaista akuuttia keskusteluapua, vähintään hoidontarpeen arviointia. 2. Mieli ry:n valtakunnallinen kriisipuhelin: 09 2525 0111. Numerosta saa keskusteluapua ja soittaja myös osataan ohjata paikallisesti oikeaan osoitteeseen. 3.  Mielenterveystalo.fi -sivustolla  on paljon tietoa mielenterveyden ongelmista, ja kuntakohtaista tietoa. Sieltä löytyy myös vinkkejä siitä, miten voi auttaa itseään. Vinkit antoi keskustelu- ja kriisiavun päällikkö Heidi Rouhiainen. Palvelujen tarjonnassa on alueellisia eroja.
 Lue lisää:
 ”Ihmishenkiä pelastuisi” – kansalaisaloite haluaa muuttaa hoitoon pääsyä huomattavasti helpommaksi
 Terapiatakuu-kansalaisaloite keräsi 50 000 nimeä ja etenee eduskuntaan

57 viestiä ennen psykoterapeutin myöntävää vastausta,  huumetesteihin kuudeksi kuukaudeksi ilman hoitoa – kolme tarinaa kuvastaa, miksi Terapiatakuu-kansalaisaloite keräsi niin nopeasti nimiä alleen