Summary: Joidenkin pappien kokemusten mukaan suurin osa vihittävistä pareista on tavannut Tinderissä tai verkossa.

Katja Haapakoski  ajatteli muutama vuosi sitten Tinderiä ladatessaan, ettei sovelluksesta voisi oikeasti ketään löytää. Tarkoituksena oli vain selailla.
 Vuonna 2016, pian Tinderin lataamisen jälkeen Ylivieskassa asunut Haapakoski tutustui sovelluksessa Oulussa asuvaan  Toni Tapioon . He tulivat hyvin juttuun, mutta välimatka tuntui liian pitkältä Haapakoskelle.
 – Satuin löytämään Tinderin kautta yhden toisen tyypin Ylivieskasta. Ajattelin, että tutustun häneen, koska en tulisi ikinä muuttamaan Ouluun, 43-vuotias Haapakoski kertoo.
 Lupaavasti alkanut keskusteluyhteys päättyi, kun Haapakoski ilmoitti Tapiolle löytäneensä lähempää toisen.
 – Katja ei halunnut pelata monen kanssa yhtä aikaa, mitä monet tekevät. Minusta se oli tosi reilua, vaikka se harmittikin ihan vietävästi parikin viikkoa sen jälkeen, 40-vuotias Tapio kertoo.
 Haapakosken suhde jatkui Ylivieskassa 11 kuukautta, kunnes sukset menivät ristiin. Muutaman päivän kuluttua Haapakoski latasi sovelluksen uudestaan muistellessaan lähes vuoden takaista tuttavuutta ja mietti, miten voisi tavoittaa hänet.
 – Meidän viestit olivatkin siellä tallessa ja otin Tonin numeron ylös. Laitoin viestiä ja kysyin, muistatko minua vielä, nainen kertoo.
 Tällä kertaa Haapakoski joutui pettymään, sillä nyt vuorostaan Tapiolla oli toinen juttu meneillään. Se kuitenkin kariutui nopeasti ja muutaman päivän päästä mies otti Haapakoskeen yhteyttä.
 – Minä otin heti härkää sarvista, että voitaisiinko nyt oikeasti tavata. Tapasimme heti seuraavana päivänä, kun Toni ajoi moottoripyörällä Ylivieskaan. Meillä oli heti kipinää, joten ajattelimme ehdottomasti tavata toistekin, Haapakoski kertoo.
 Mies kertoo yllättyneensä positiivisesti Haapakosken yhteydenotosta.
 – Totta kai heräsi toivo uudelleen ja ajattelin, että tämähän oli aivan mahtava ihminen. Mielellään lähdin Katjaa tapaamaan.
 Hääkellot soivat
 Tapaamisen jälkeen suhde lähti saman tien lentoon, ja pari alkoi pitämään yhteyttä yhä tiiviimmin. He vierailivat toistensa luona lähes joka viikonloppu.
 Samankaltaiset arvot olivat molemmin puolin yhdistäviä tekijöitä, ja esimerkiksi lapset ovat parille todella tärkeitä. Huumorikin osui yhteen hyvällä tavalla.
 – Huomasin, että Tonilla oli aika pitkälti samanlainen sairas huumorintaju, Haapakoski sanoo.
 Parisuhde vei lopulta Haapakosken Ouluun, kun välimatka ja junalla reissaaminen alkoivat turhauttaa. Syyskuun puolivälissä, reilu kaksi vuotta ensimmäisen tapaamisen jälkeen vietetään Haapakosken ja Tapion häitä Oulun tuomiokirkossa.
 He eivät suinkaan ole ainut suomalainen pari, joka on kulkenut alttarille Tinderin kautta.
 Pappien kokemukset Tinder-pareista vaihtelevat
 Kysyimme papeilta eri puolilta Suomea, kuinka paljon Tinder- tai muita internet-pareja he ovat vihkineet, onko asia yleistynyt ja onko aihe arka vai puhutaanko siitä avoimesti. Vastauksia saimme yhteensä kahdeksalta papilta.
 Eri puolilta Suomea tavoitetut evankelisluterilaiset papit kertovat vihkineensä Tinderissä ja muualla verkossa tavanneita pareja vaihtelevasti. Joidenkin pappien mukaan nämä ovat nousseet jo merkittävään osaan, toisilla kyseisiä tapauksia on ollut vain muutamia.
 – Olen nyt neljättä kesää pappina ja online-parit alkavat muodostaa jo enemmistön vihittävien joukossa, jos yksittäisiä tutustumisen tapoja mietitään, kertoo seurakuntapastori  Kalle Toivo  Kaarinan seurakunnasta.
 Katja Haapakoski askarteli hauskan kyltin hääauton perään. Katja Haapakoski
 Tällaisten parien määrä on noussut suureksi myös Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän oppilaitospappi  Tiina Hallikaisen  mukaan.
 – Oma kokemukseni on, että nykyään ehkä yksi kolmasosa pareista on tavannut Tinderissä tai muualla netissä. Mutta pappisurani ei ole kovin pitkä, Hallikainen kertoo.
 Pääkaupunkiseudulta tavoitetuista papeista Tikkurilan seurakunnan  Anna-Elina Mäkilammen  mukaan Tinder-pareja on tullut vielä aika harvoin vastaan.
 Samoin  Jaana Partti  Helsingin Kallion seurakunnasta kertoo vihkineensä vain kolme Tinder-paria muutaman vuoden sisään. Toisaalta hänen mukaansa heidän seurakunnassaan vihkimisiä ei ole kovin paljoa.
 "Nostaa edelleen punaa hääparien poskille"
 Tinder-parit suhtautuvat usein deittisovelluksen kautta tapaamiseen hieman huvittuneina kertoessaan asiasta papille.
 – Tinder nostaa edelleen hieman punaa hääparien poskille, mutta asiaa ei millään tavalla ole koettu hävettäväksi. Yleensä se on tullut vihkipuheessakin mukaan pienellä huumorilla sävytettynä, Kaarinan seurakuntapastori Kalle Toivo kertoo.
 Myös muualla verkon välityksellä tavanneet parit ovat yleistyneet pappien kokemusten mukaan.
 Neljä vuotta pappina toiminut  Pekka Mustakallio  Oulun Karjasillan seurakunnasta on huomannut jo muutamassa vuodessa muutoksen.
 – Tähän mennessä kuitenkin vain yksi Tinder-pari on minulle asian tunnustanut. Kaiken kaikkiaan internetin kautta tavanneita on vihkimissäni pareissa kesä kesältä enemmän. On se arkipäiväistynyt, eikä sitä tarvitse enää juuri selitellä, Mustakallio kertoo.
 Kajaanin seurakunnan vastaava pappi  Antti Minkkinen  kertoo, että hänen vihkimistään pareista useat ovat tavanneet Tinderissä tai muissa deittisovelluksissa.
 – Viime kesänä minulla oli 13 vihkimistä. Pareista 3-5 oli tavannut erilaisten sovellusten kautta. Puhtaasti Tinderin kautta oli tavannut kaksi paria.
 Myös Minkkinen kertoo, että osa pareista ei kehtaa myöntää, jos he ovat tavanneet toisensa esimerkiksi Tinderissä.
 – Osa pitää sitä varakanavana johon turvaudutaan, jos muutakaan ei löydy. Jotkut kokevat, että on oikeampaan ja aidompaa löytää kumppani oikeassa elämässä.
 Korpilahden seurakuntapastori  Miina Karasti   Jyväskylän seurakunnasta kertoo, että erilaisista Facebook-ryhmistä tai harrastus- ja keskustelupalstoilta on tullut pareja. Tosin tällaisia pareja on hänen mukaansa ollut vain noin kerran kesässä.
 Toisinaan Tinder on ollut vain pienessä osassa. Pari on saattanut esimerkiksi muodostaa matchin Tinderissä, mutta ovat sitten sattumalta nähneet tosielämässä.
 Tinder mullisti deittailun
 Vuonna 2012 julkistettu deittipalvelusovellus Tinder mullisti nopealla aikataululla seuranhaun ja parinmuodostuksen. Silti siitä on edelleen hyvin vaikeaa saada tutkimus- tai muuta faktatietoa. Sen vuoksi ei voida sanoa tarkkaan, kuinka moni suomalainen on löytänyt kumppanin Tinderistä.
 Viitisen vuotta sitten viestintä- ja mainostoimisto Miltton creative  julkaisi arvion Tinderin käyttäjämääristä . Milttonin mukaan suomalaisten käyttäjien määrä oli jo tuolloin yli 100 000. Yritys pohjaa tietonsa Facebookin mainostajille jaettuihin tietoihin, sillä Tinder toimii Facebookin varassa.
 Ihmiset löytävät kumppaninsa yhä useammin internetistä tavalla tai toisella. Kaikista ikäryhmistä yli puolet ja alle 30-vuotiaiden keskuudessa jo  useampi kuin joka kolmas  on tavannut toisensa internetissä.
 Samaa kertoo Ylen uusi kysely johon vastasi lähes 300 ihmistä. Vastauksissa Tinder ja muut nettideittipalvelut olivat  yleisin tapaamispaikka . Vasta niiden jälkeen tulivat perinteiset ravintolat ja baarit. Facebook, keskustelupalstat ja nettiroolipelit mainittiin myös tapaamispaikkoina.
 Väestöliiton tutkija  Heli Vaarasen  mukaan tutkimukset etenevät hitaasti ja rahoitusten hakeminen hidastaa prosessia.
 – Ikävää, ettei tutkimus ole ajassa kiinni, sillä deittailu etenee huimin harppauksin. Tinder kertoo ajasta, jolloin ihmiset haluavat kotisohvalta valikoida kumppaniehdokkaita. Aivan samalla tavalla kuin vaikka huonekaluja, Vaaranen kertoo.
 Toni Tapio ja Katja Haapakoski kertovat läheisilleen avoimesti, että ovat tavanneet Tinderissä. Asia tuodaan esille myös hääseremoniassa. Hanna Juopperi / Yle
 Tinderin helppous houkuttelee sinkkuja, mutta Vaarasen mukaan sen käytön yleistyminen ja vakiintuminen johtuu stigman poistumisesta.
 Vaarasen mukaan tänä päivänä ihmiset jopa välttelevät lähestymistä muilla tavoilla kuin Tinderissä. Ihmiset kokevat häpeää, jos lähestyy jo varattua henkilöä.
 – Ihmisiä hävettää, jos antaa itsensä ihastua ja myöhemmin saa kuulla tai kerrotaan suoraan päin naamaa, että ihastuksen kohde on varattu. Tinderissä muutkin etsivät paria.
 Tinderin avulla toimivan parinhaun Vaaranen näkee täysin luonnollisena asiana, sillä ihmiset ovat hänen sanojensa mukaan pariutuvia ja laumassa eläviä olentoja. Parisuhteessa koetaan joka tapauksessa samat vaiheet siitä huolimatta, missä pari on tavannut.
 – Tässä toteutetaan hyvin syvällä olevaa biologista draivia. Ihminen ihastuu ja kiintyy sekä pettyy ja sydän särkyy helposti, Vaaranen kertoo.
 Epäilijöitäkin löytyy
 Ennen Katja Haapakosken tapaamista Toni Tapion usko Tinderiin alkoi jo mennä.
 – Siellä oli niin paljon ihmisiä, jotka puhuivat yhtä ja todellisuus olikin toista. Vesiperiä tuli useampia ja olisin toivonut, että ihmiset olisivat rehellisempiä heti alusta asti, mies kertoo.
 Tuleva puoliso poikkesi muista ihmisistä juuri rehellisyydellään.
 Muutama pettymys kertyi myös Haapakoskelle, jonka tapaamista miehistä osa olikin aivan muuta kuin olivat antaneet ymmärtää.
 – Tinderissä tapaaminen on ihan erilaista kuin vaikka ravintolassa tavatessa. On siinä oma jännityksensä. Puhelimen takaa on niin helppoa valehdella ja antaa itsestä väärää infoa, Haapakoski kertoo.
 Tapio kuitenkin näkee erilaiset sovellukset hyvänä ja rauhallisena paikkana tutustua toiseen. Tilanteessa ei ole samanlaista jännitystä kuin välittömässä tapaamisessa. Samaa mieltä on myös Haapakoski.
 – Siinä pääsee ujompikin sanomaan ja mahdollisesti tuomaan omia ajatuksia ja arvoja ilmi. Totta kai se suoraan näkeminen on tosi hyvä vaihtoehto, Tapio kertoo.
 Tinder nostaa edelleen hieman punaa hääparien poskille.  Kalle Toivo
 Tinder-parin naimisiinmeno on Haapakosken mukaan ihmetyttänyt tuttuja, jotka ovat epäilleet, että Tinderistä voisi löytää jopa avioparin.
 – On tämä kuitenkin vähän erilainen juttu joidenkin mielestä. Itselle tämä on ihan normaalia, enkä huomaa mitään eroa siihen, jos olisi jäätelökioskilla tavattu, Haapakoski sanoo.
 – Mielestäni se on nykypäivää, onhan sitä erilaisempiakin alustoja tavata. Ei tässä ole mitään hävettävää tai salattavaa, Tapio jatkaa.
 Pariskunnan mielenkiintoiset alkuvaiheet tulevat Haapakosken mukaan yhteisissä keskusteluissa esiin viikoittain. Todennäköisesti niistä puhutaan myös häätilaisuudessa niin papin kuin kaasojen ja bestmanien puheissa.
 – Monille on pitänyt kertoa, että miten meidän alku menikään. Kyllä sitä saa varmaan häissäkin selittää, Haapakoski kertoo.
 Heinäkuun lopulla on noin puolitoista kuukautta hääparin juhlapäivään. Haapakoski kertoo, että valmistelut ovat vielä pahasti kesken. Tästä huolimatta sulhanen ei ota stressiä.
 – Olen rennolla ja hyvillä mielin. Tämähän on kaiken kaikkiaan hienoa ja hyvä asia, Tapio kertoo.
 Oletko sinä tavannut aviopuolisosi Tinderissä? Kerro rakkaustarinasi, keskusteluosio on auki kello 22.00 saakka.
 Lue seuraavaksi:
 Kolmikymppiset sinkkumiehet kyllästyivät Tinderiin ja päättivät hakea rakkautta lyhtypylväsilmoituksilla – "Kokeiltiin tätä ja se ainakin toimi"
 Kaipuu toisen ihmisen läheisyyteen pysyy vuosikymmenestä toiseen samana – tavat etsiä tosi rakkautta ovat vain muuttuneet

Yhä usempi hääpari on tavannut Tinderissä – silti osa ei vieläkään kehtaa tunnustaa, mistä puoliso on löytynyt


Summary: Emeritusprofessori Lauri Hannikainen kehottaa Saamelaiskäräjiä tottelemaan Suomen oikeusjärjestelmää ja toivoo valtion neuvottelevan Saamelaiskäräjien kanssa.

Tästä on kyse · KHO on liittänyt saamelaiskäräjien vaaliluetteloon lähes sata sellaista henkilöä, joiden hakemuksen käräjät oli hylännyt · YK:n ihmisoikeuskomitea piti menettelyä kansainvälisten sopimusten vastaisena, koska se rikkoo saamelaisten oikeuksia · KHO päätti heinäkuussa 2019, että se ei kumoa takautuvasti vanhoja päätöksiään · Saamelaiskäräjien vaalilautakunta poisti heinäkuussa 2019 kyseiset henkilöt seuraavien käräjävaalien vaaliluettelosta · Vaaliluettelosta poistettujen henkilöiden joukossa on ainakin yksi saamelaiskäräjien nykyinen jäsen, Kari Kyrö
 Saamelaiskäräjien vaalilautakunta  poisti heinäkuun alussa lähes sata henkilöä  saamelaiskäräjien vaaliluettelosta. Vaalilautakunta päätti tehdä niin sanotun itseoikaisun ja poistaa vaaliluettelosta ne 94 henkilöä, jotka korkein hallinto-oikeus on liittänyt sinne vastoin saamelaiskäräjien tahtoa.
 Asia on herättänyt keskustelua, ja esimerkiksi vaaliluettelosta poistettu Saamelaiskäräjien jäsen  Kari Kyrö   on arvostellut vaalilautakunnan päätöstä , mutta esimerkiksi ihmisoikeusajuristi  Martin Scheininin  mukaan henkilöiden poistaminen saamelaiskäräjien vaaliluettelosta  ei ole KHO:n päätöksen vastaista , koska ne koskevat eri asioita.
 Kansainvälisen oikeuden emeritusprofessori  Lauri Hannikainen  pitää saamelaiskäräjävaalien vaaliluetteloasiaa kinkkisenä.
 – Tässä vaiheessa toivoisi, että valtiovalta olisi suostunut Saamelaiskäräjien ehdotukseen vaalien lykkäämisestä. Silloin olisi ehditty asiallisesti käsitellä lainmuutos saamelaismääritelmästä.
 Saamelaiskäräjävaalien ehdokasasettelu on parhaillaan meneillään. Ehdokkaita vaaliin voidaan asettaa elokuun 2. päivään saakka. Emeritusprofessorin mielestä vaalilautakunnan päätös poistaa vaaliluettelosta lähes sata henkilöä saattaa herättää epäilyjä vaalien suhteen.
 – Mielestäni se antaa mielikuvan, että vaali ei ollut täysin asianmukainen. Jos epäselviä asioita on jäänyt käsittelemättä, niin kyllä silloin tuntuisi, että ei tällaisia vaaleja kannattaisi vielä pitää, pohtii Hannikainen.
 Suoraa ratkaisua Hannikaisella ei kuitenkaan ole tällaiseen tilanteeseen.
 – Tuntuu, että oikeusministeri olisi hyvä henkilö tätä ratkaisua edesauttamaan. Tässä ei nyt todellakaan pitäisi tulla valtiovallalta jyrää, vaan että Saamelaiskäräjien kanssa neuvoteltaisiin. Se voisi johtaa siihen että vaaleja tulisi lykätä, vaikka se olisikin käytännössä vaikeaa.
 Oikeusministeri ei ota kantaa
 Oikeusministeri  Anna-Maja Henriksson  kommentoi aihetta aiemmin  Lapin Kansalle . Henriksson sanoo, että ministeriö, tai hän oikeusministerinä ei voi ottaa kantaa vaalilautakunnan ratkaisuihin.
 Saamelaiskäräjien vaalilautakunta käytti päätöksessään niin sanottua itseoikaisua, joka oikeuttaa poistamaan henkilön vaaliluettelosta, jos hänet katsotaan lisätyksi luetteloon oikeudetta.
 – Vaalilautakunnan itseoikaisupäätöksiin saa hakea muutosta valittamalla korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Päätöksiin mahdollisesti tyytymättömällä asianosaisella on siten käytössään oikeussuojakeino, sanoo Henriksson Lapin Kansalle.
 Oikeusministeri Anna-Maja Henriksson. Jouni Immonen / Yle
 Ratkaisuna saamelaiskäräjälain muuttaminen?
 Kansainvälisen oikeuden emeritusprofessori Lauri Hannikainen pohtii myös Saamelaiskäräjien roolia. Hannikainen toteaa, että Saamelaiskäräjien pitäisi toki noudattaa korkeimman hallinto-oikeuden päätöksiä.
 – Suomen oikeusjärjestys on vahva oikeusjärjestys. Se on sadan vuoden ajan kohtalaisen menestyksellisesti huolehtinut tehtävästään. En näe mahdollisena, että korkeimman hallinto-oikeuden päätöksiä sitten joku muu, tässä tapauksessa vielä rajallinen elin eli Saamelaiskäräjät, rupeaisi peukaloimaan.
 – Saamelaiskäräjät voi tehdä aloitteita ja valtiovallan tulee suhtautua myönteisesti, mutta kuitenkin ratkaisu on valtion elimillä, sanoo Hannikainen.
 Saamelaiskäräjien vaalilautakunnan päätöksen perusteena ovat YK:n ihmisoikeuskomitean ratkaisut, joissa se sanoo Suomen rikkoneen saamelaisten oikeuksia, kun KHO liitti saamelaiskäräjien vaaliluetteloon lähes sata henkilöä vastoin saamelaiskäräjien tahtoa.
 – Komitealla ei ole Suomea velvoittavaa valtaa, sen näkemykset ovat suosituksien luontoisia, muistuttaa Hannikainen.
 – Se jää sitten Suomen valtiovallan harkittavaksi miten ne toimeenpannaan. Mielestäni paras keino toimeenpanna olisi se, että saamelaiskäräjälakia muutetaan niin, että saamelaisen määritelmää tarkennetaan.
 Hyvänä ratkaisuna Hannikainen pitää sitä, mikä on kirjoitettu  pohjoismaiseen saamelaissopimukseen .
 – Tärkeä saamelaisuuden kriteeri on kieliperusteinen. Jos henkilö tai yksi hänen vanhemmistaan, isovanhemmistaan tai isoisovanhemmistaan on puhunut saamea äidinkielenään tai kotikielenään, niin se on se tärkeä kriteeri. Se selkeyttäisi tilannetta ja silloin olisi paljon paremmat mahdollisuudet välttää se tilanne, jossa korkein hallinto-oikeus, saamelaiskäräjät ja vaalilautakunta ovat eri mieltä.
 Vaalit järjestetään kuukauden kuluttua
 Saamelaiskäräjävaalit  järjestetään syyskuussa. Toistaiseksi ei ole vielä varmuuttaselvää, voivatko vaaliluettelosta poistetut henkilöt osallistua vaaleihin.
 Saamelaiskäräjien vaalilautakunnan puheenjohtaja  Janne Näkkäläjärvi   ei osannut vielä heinäkuun lopussa sanoa , saako vaaliluettelosta poistettu henkilö osallistua syksyn vaaleihin, jos hän valittaa päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Lainvoiman päätös saa vasta mahdollisen oikeusprosessin päätyttyä. Kansainvälisen oikeuden emeritusprofessori näkee, että valittaneet voivat pyytää asiassa pikaista ratkaisua.
 – He voivat yrittää, ja he voivat valittaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. He voivat pyytää vielä, että korkein hallinto-oikeus tekisi pikaisen ratkaisun siitä mitä pitää tehdä, pohtii Lauri Hannikainen.

Oikeusoppinut Saamelaiskäräjien vaaliluetteloasiasta: Tässä vaiheessa toivoisi, että valtiovalta olisi suostunut vaalien lykkäämiseen


Summary: Muslimimiehet ovat voineet ottaa pika-avioeron vaimoistaan esimerkiksi WhatsApp-viestien ja puhelimen välityksellä.

Intian hallitus ja naisten oikeuksia ajavat ryhmät kehuvat uutta lainsäädäntöä, joka kriminalisoi muslimien "välittömän avioeron".
 Intian parlamentin ylähuone hyväksyi tiistaina lakiehdotuksen, joka kieltää satoja vuosia vanhan menettelyn, joka salli muslimimiesten erota vaimoistaan sanomalla kolmesti "talaq" eli avioero arabiaksi.
 Jatkossa aviomiehet, jotka käyttävät "tripla-talaqia" erotakseen vaimostaan, voidaan tuomita sakkoihin tai korkeintaan kolmeksi vuodeksi vankeuteen.
 Intian hallitus kutsui parlamentin päätöstä historialliseksi ja musliminaisia edustavat järjestöt juhlivat uutta lakia eri puolilla Intiaa.
 – Arkaainen ja keskiaikainen käytäntö on vihdoin suljettu historian roskakoriin, pääministeri  Narendra Modi  kirjoitti viestipalvelu Twitterissä.
 Aktivisti aloitti kampanjan vuosia sitten
 Naisten oikeuksia puolustava aktivisti  Zakia Soman  aloitti välitöntä avioeroa vastustavan kampanjan lähes kymmenen vuotta sitten.
 Somanin mukaan uusi lainsäädäntö toimii pelotteena naisten epäoikeudenmukaista kohtelua vastaan. Intiassa muslimimiehet ovat voineet ottaa pika-avioeron vaimoistaan muun muassa WhatsApp-viestien tai puhelimen välityksellä.
 – Tämä laki on seurausta vuosikymmeniä jatkuneesta musliminaisiin kohdistuneesta epäoikeudenmukaisuudesta sekä poliittisen luokan ja papiston epäsympaattisesta asenteesta, Soman sanoi uutistoimisto AFP:lle.
 Intian korkein oikeus päätti vuonna 2017, että "tripla-talaq" on laiton käytäntö. Asian olivat vieneet oikeuteen musliminaiset, joiden avioliitto oli päättynyt välittömään avioeroon. Korkein oikeus sanoi päätöksessään, että hallituksen pitää kieltää välitön avioero lainsäädännöllä.
 Intiassa muslimimiehet ovat voineet ottaa pika-avioeron vaimoistaan muun muassa WhatsApp-viestien välityksellä. Kuvassa musliminainen päivystää omassa kaupassaan Intian Bangaloressa. Jagadeesh Nv / EPA
 Muslimijärjestöt taistelevat vastaan
 Useat muslimijärjestöt ja oppositiossa oleva Intian kongressipuolue vastustavat uutta lakia. Kongressi syyttää Modin hindunationalistista BJP-puoluetta yhteen vähemmistöryhmään kohdistamista toimista.
 Muslimijärjestö All India Muslim Personal Law Boardin sihteeri  Zafaryab Jilani  ilmoitti keskiviikkona, että he haastavat välittömän avioeron vastaisen lainsäädännön oikeudessa.
 Jilani sanoi, että laki on on BJP:n laajempaa kampanjaa, jonka tarkoituksena on kaventaa uskonnollista vapautta.
 – Emme ole yllättyneitä tästä lainsäädännöstä, koska se on osa heidän suurempaa agendaansa maan perustuslain muuttamiseksi ja vähemmistöjen oikeuksien riistämiseksi, Jilani sanoi AFP:lle.
 Jilanin mukaan lähes 50 miljoonaa ihmistä eri puolilla Intiaa on allekirjoittanut lain vastaisen vetoomuksen.
 Muslimikansanedustaja  Asaduddin Owaisi  arvioi, että uusi laki pitäisi nähdä yhtenä monista hyökkäyksistä muslimi-identiteettiä vastaan.
 Lue lisää:
 Intia harkitsee muslimien helpon avioeron poistamista – nyt  muslimimiehet voivat erota sanomalla "avioero" kolmasti
 Intiassa oikeus kielsi muslimien WhatsApp-eron – tapa on elänyt vastustuksesta huolimatta

Intia kieltää satoja vuosia vanhan islamilaisen "välittömän avioeron" – muslimijärjestö valmistelee oikeusjuttua


Summary: Opetusalan työttömyys kaksinkertaistuu kesäkuukausiksi. Opetusalan ammattijärjestön mielestä käytäntö on kohtuuton.

Koulujen alku siirtää tuhannet opettajat kortistosta töihin – ainakin muutamaksi kuukaudeksi. Mikäli viime vuosien kehitystä on uskominen, moni nyt työllistyvistä jää työttömäksi taas ensi keväänä, kun koululaiset lähtevät kesälomalle.
 Opetusalan kuukausittaiset työttömyysluvut näyttävät, että kesäkuukausiksi työttömien opettajien määrä yli kaksinkertaistuu normaalista.
 Tämä johtuu alalla yleisestä käytännöstä: moni kunta palkkaa opettajia määräaikaisiin työsuhteisiin, jotka päättyvät kouluvuoden päättyessä.
 Suomalaisten työn kausittaisuus näkyy myös työ- ja elinkeinoministeriön työvälitystilastossa, mutta siellä vaihtelu on vuositasolla opetusalaa maltillisempaa.
 Kerttu Kamula / Yle
 Pätkätyö näkyy palkassa
 Vain lukuvuoden ajaksi palkatun opettajan vuositulot ovat keskimäärin 12–13 prosenttia vähemmän kuin samaa työtä tekevän virassa olevan opettajan, kertoo Opetusalan ammattijärjestön (OAJ) puheenjohtaja  Olli Luukkainen.
 Opetusalan työttömyysprosentti on pienimmillään tyypillisesti marras- ja maaliskuussa. Myös näiden välissä tilastoissa näkyy piikki: joulukuussa työttömiä on noin tuhat enemmän kuin marraskuussa.
 Kesätyöttömyys ei ole uusi ilmiö, vaan Luukkainen kutsuu sitä "huonoksi perinteeksi". Tilanne näyttää kuitenkin aiempaa valoisammalta: tänä vuonna opettajien kesäkuun työttömyysaste oli pienempi kuin samaan aikaan viitenä aiempana vuonna.
 – Kun vuosikymmenen alussa taloudellinen tilanne maassa oli kovin vaikea, se lisäsi toimintatapaa, jossa opettajia palkattiin vain koulujen työpäiviksi. Nyt on selkeästi lähdetty siitä oikeaan suuntaan, ja näiden henkilöiden määrä on vähentynyt, Luukkainen sanoo.
 Opetusalan vetovoima huolettaa
 Kesätyöttömyys on erityisesti työuransa alussa olevien opettajien ongelma. Luukkainen nostaa pätkätyöt esiin yhtenä tekijänä, joka voi heikentää alan vetovoimaa.
 – Opettajan arvostusta osoitetaan sillä, miten puhutaan koulutuksesta ja palkataanko opettaja koko lukuvuodeksi, kun hän tekee kuitenkin koko lukuvuoden työt sekä tietysti palkkatasolla. Kaikki nämä asiat ovat sellaisia, että näihin puuttumalla voimme ihan koko yhteiskuntana vaikuttaa opettajan ammatin kiinnostavuuteen, Luukkainen sanoo.
 Opettajan ammatti vaikuttaa kiinnostavan yhä harvempia nuoria. Esimerkiksi  Helsingin Sanomat  kertoi toukokuussa, että luokanopettajakoulutuksen hakijamäärät romahtivat kuudessa vuodessa lähes puoleen aiemmasta.
 Luukkaisen mukaan on todennäköistä, että opetusalan koulutusmääriä joudutaan tarkastelemaan uudestaan jo lähivuosina. Syntyvyyden lasku enteilee sitä, että tulevaisuudessa kouluikäisiä on entistä vähemmän.
 Lue lisää:
 OAJ haluaa nostaa oppivelvollisuusikää 19 vuoteen, korottaa opettajien palkkoja ja sitovan opettajamitoituksen kouluihin

Koulun alku tietää töitä tuhansille työttömille opettajille – kesätyöttömyys on opetusalan vitsaus, jota on vaikea saada kuriin


Summary: Pitkän linjan kilpapelaajan Joona Leppäsen mukaan e-urheilu on vieläkin nuori ja kehittyvä laji.

Kilpapelaaminen tai e-urheilu elää nousukautta. Laji on erittäin suosittu niin yleisön näkökulmasta kuin harrastuksenakin. Alle 30-vuotiaiden miesten keskuudessa e-urheilun suosio on harrastuksena  ohittanut jopa jääkiekon .
 Ammattilaisten määrässä tämä ei kuitenkaan näy. Suomalaiset pelaajat ja joukkueet niittävät kansainvälistä menestystä, mutta silti Suomessa on vain muutamia kymmeniä edes osittain ammatikseen pelaavia.
 Kuka ja mitä
 Joona Leppänen  on e-urheilun veteraani. Hän pelasi pitkään huipputasolla pelaajanimellä "natu".
 Leppänen lopetti kilpapelaajauransa vuonna 2015 ja toimii nykyisin markkinointivastaavana Suomen ehkä tunnetuimmassa e-urheiluorganisaatiossa ENCEssä.
 Hänen mielestään syy ammattilaisten puuttumiseen on se, että ammattilaisuus keskittyy vain kansainväliseen huipputasoon.
 – Kansallinen taso ei vielä ole sellainen kuin vaikkapa jääkiekon kaltaisessa lajissa, jossa Suomessakin pelaava voi olla ammattilainen, koska lajin ympärillä on kokonaisuudessaan niin iso sirkus.
 Leppänen tarkoittaa muun muassa sponsoreiden ja oheistoiminnan määrää. Hän uskoo kuitenkin, että laji kasvaa myös kansallisella tasolla.
 – Loppupeleissä Suomessa on ihan hyvä tilanne. Meillä on parikin liigaa ja tapahtumakulttuuria pitkältä ajalta eli meillä on aihioita, joista lähteä rakentamaan.
 – Aika varmasti tekee tehtävänsä, koska lajia kuitenkin kulutetaan niin paljon.
 Uusia kykyjä etsitään aina
 Ammattimaisen toiminnan pienuus näkyy lajin piirissä muutenkin.
 – Valmentajille olisi kysyntää, mutta osaajia ei ole tarpeeksi. Monilla hyvilläkin joukkueilla valmennusosaamista puuttuu.
 Erikoistuneiden valmentajien puute voi jarruttaa pelaajien kehittymistä. Sama tilanne on uusien kykyjen etsinnässä.
 – Ei meillä ole resursseja etsiä lahjakkuuksia joka kylästä. Ei ole valtavia tiimejä liikkeellä. Taas se jääkiekko on hyvä esimerkki, siellä joukkueilla on valtava määrä scoutteja ympäriinsä seuraamassa pelaajia.
 Leppäsen mukaan tämä ei onneksi estä uusien kykyjen löytymistä.
 – Isojenkin turnausten karsinnat ovat avoimia kaikille. Uskon, että tarpeeksi lahjakkaat pelaajat nousevat kyllä esiin. Mahdollisuuksia siihen löytyy.
 Joona Leppänen uskoo, että e-urheilun ammattilaisten määrä kasvaa yhä.  Karoliina Simoinen / Yle
 Joukkuelajissa pelaajan luonteella on väliä
 Vaikkei kykyjenetsijöitä joka paikkaan riitäkään, niin uusia pelaajia seurataan aktiivisesti eri tapahtumissa.
 – Kun lahjakkuus huomataan, niin sitten voi alkaa kysellä, että millainen tyyppi tuo on esimerkiksi luonteeltaan, Leppänen kertoo.
 ENCE on viime aikoina ollut julkisuudessa erityisesti Counter Strike -joukkueellaan. CS oli peliuran aikana myös Leppäsen laji.
 – Pienessä porukassa ryhmädynamiikalla on iso merkitys, jopa isompi kuin suuren joukkueen lajissa. Pelaajan pitää osata toimia muiden kanssa.
 Kun tarpeeksi taitavat pelaajat löytyvät, vie joukkueen hiominen toimivaksi silti aikaa. Toisaalta nousu huipulle voi tapahtua nopeastikin.
 – Joukkueen hiomisessa voi mennä kolmesta kuukaudesta vuoteen. Meilläkin alku oli tosi tahmea, mutta muutaman kuukauden kuluttua alkoi tulla pikku hiljaa tuloksia, kahdeksan kuukauden kohdalla oltiin voitettu suhteellisen isoja turnauksia ja noin vuodessa noustiin maailman huippujen joukkoon.
 Tätä et ehkä tiennyt
 E-urheilua vertaillaan usein muihin urheilulajeihin. Samalla on pohdittu, voisiko e-urheilu nousta  esimerkiksi näytöslajiksi olympialaisiin .
 Joona Leppäsen mielestä muiden lajien tai urheiluväen tunnustus ei ole e-urheilulle erityisen olennaista.
 – Kyllä e-urheilu seisoo ihan omilla jaloillaan, eikä kaipaa hyväksyntää muilta. Jos nyt olympialaisiin päädyttäisiin niin mikäs siinä, mutta tärkeämpää on että laji vetää isotkin hallit täyteen nimenomaan e-urheilun faneja, Leppänen pohtii.
 – Ylipäätään karsastan urheiluun vertailua. Tämä on yksi urheiluviihteen muoto. Erityisesti katsojanäkökulmasta ihan samoja fiiliksiä katsoja siinä hakee kuin mistä tahansa muustakin lajista.
 Joona Leppästä haastatellaan 8 minuuttia -ohjelmassa. Katso jakso klikkaamalla pääkuvaa. Katso myös sarjan  aiemmat jaksot Yle Areenasta .
 Lue lisää:
 Maailman ykkönen oli liian kova pala – ENCE taipui toiseksi IEM Chicagossa
 Sami Kolamon kolumni: E-urheilun pimeä puoli – sponsorirahan ylivalta ja naisten halventaminen
 Nuoret rynnistivät e-urheilukerhoihin – taustalla menestys maailmalla: ''Kun isomummo kysyy, mitä harrastat, voi sanoa että jalkapalloa ja sitten e-urheilua''

Joona "natu" Leppänen siirtyi e-urheilijasta taustavaikuttajaksi – "Tarpeeksi lahjakkaat pelaajat nousevat kyllä esiin"


Summary: Twiitin kirjoittanut Abdirahim "Husu" Hussein (sd.) ja tutkintapyynnön tehnyt Maiju Tapiolinna (ps.) kohtasivat tv-studiossa.

Helsinkiläinen kaupunginvaltuutettu, SDP:n  Abdirahim "Husu" Hussein  twiittasi "Suomi on rasistinen maa", "kaikki persut ja niiden äänestäjät/kannattajat ovat rasisteja" ja lähti Intiaan.
 Soppa oli pantu tulille. Twiitit poikivat tutkintapyyntöjä poliisille.
 Nyt hän on palannut Intiasta ja keskusteli näkemyksistään Ylen aamu-tv:ssä keskiviikkona.
 Hussein kertoi perustavansa rasismiväitteensä tutkimuksiin ja omakohtaiseen kokemukseensa 15 vuoden ajalta.
 Oliko kyse provosoinnista? Ei Husseinin mukaan. Hän sanoi halunneensa nostaa rasistisen vihapuheen keskustelun aiheeksi, sillä sitä ei hänen mukaansa käydä.
 – Vain yksi puolue, tai porukka, käy sitä. Ja he ovat normalisoimassa sitä vihapuhetta ja rasismin määrää, joka Suomessa on, Hussein perusteli
 Toisena keskustelijana ohjelmassa oli  Maiju Tapiolinna , perussuomalaisten kunnanvaltuutettu ja maakuntavaltuutettu Nurmijärveltä, yksi Husua vastaan tehtyjen tutkintapyyntöjen tekijöistä.
 Tapiolinna sanoi pitävänsä Husseinin twiittiä provokaationa.
 – Hämmennyin siitä, miten yhtäkkiä puoli miljoonaa ihmistä Suomessa voi olla rasisteja, Tapiolinna sanoi viitaten perussuomalaisten vaaleissa saamiin äänimääriin.
 Tapiolinnan mukaan Husseinin twiitti kääntyi itseään vastaan ja vain saattoi lisätä rasismia Suomessa.
 Katso koko keskustelu klikkaamalla jutun pääkuvaa.

Perussuomalaisia rasisteiksi syyttäneestä twiitistä syntyi kiivas keskustelu Ylen aamu-tv:ssä – katso se tästä


Summary: Arvostettu EU-tuomari on huolissaan Puolan ja Unkarin kehityksestä, mutta suhtautuu niiden poliittiseen uhoon viilipytyn tyyneydellä.

"Viiltävän älykäs, mutta samalla tosi empaattinen tapaus." "Ei tee itsestään numeroa." Lakimieskollegojen kommentteja miehestä nimeltä  Allan Rosas .
 Allan Rosas on Suomen vaikutusvaltaisin eurooppaoikeuden asiantuntija. Hän on Luxemburgissa sijaitsevan Euroopan unionin tuomioistuimen (EUT) tuomari.
 EU-tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa, että kaikki unionin jäsenmaat noudattavat unionin lainsäädäntöä samalla tavalla.
 Suomessa Rosas saa kävellä kadulla rauhassa, ilman tuijottelijoita, incognito. Kotimaassaan hän on Tuntematon tuomari.
 Mitä mies miettii Euroopan unionin kohtalonkysymyksistä juuri tässä ja nyt?
 1 §. Oikeusvaltio – mitä se on?
 EU-tuomioistuin – ja nyt myös Suomi EU:n puheenjohtajamaana – puolustavat jyrkästi oikeusvaltioperiaatetta. Mistä me puhumme, kun me puhumme oikeusvaltiosta?
 – Järjestäytyneessä yhteiskunnassa sen ylimpien toimielinten valtasuhteet ja pelisäännöt löytyvät laista, lakikirjasta. Oikeusvaltiossa myös kansalaisten tärkeimmät oikeudet ja velvollisuudet on kirjoitettu lakiin.
 – Ja sitten kun näitä lakeja pitää tulkita, tarvitaan riippumattomia tuomioistuimia ja tuomareita. Ilman riippumatonta ja poliittisesta painostuksesta vapaata oikeuslaitosta yhteiskunta on tuuliajolla.
 – On myös tärkeätä, että esimerkiksi suomalaiset tuomioistuimet voivat luottaa muiden jäsenvaltioiden tuomioistuimien riippumattomuuteen. Muussa tapauksessa yhteistyö niiden välillä kärsii.
 EU-tuomioistuimen suurennuslasin alla ovat olleet erityisesti Puola ja Unkari. Mikä siellä mättää?
 – Komission ja monen jäsenvaltion mielestä osa Puolan ja Unkarin viimeaikaisista yhteiskunnallisista uudistuksista on johtanut arveluttavalle polulle. Erityistä huolta on aiheuttanut tuomioistuinten riippumattomuuteen kajoaminen.
 – Komissio on nostanut sekä Puolaa että Unkaria vastaan useita kanteita. Suurin osa niistä on vielä vireillä, joten en voi sanoa niiden lopputuloksesta yhtään mitään. Mutta yksi asia on jo ratkaistu Puolaa vastaan kesäkuussa. EU-tuomioistuin totesi, että Puolan korkeimman oikeuden reformi meni liian pitkälle, kun siinä vaihdettiin tuomareita.
 Puola aluksi pullisteli tässä tuomariasiassa – mutta käytännössä sitten kiltisti totteli teitä?
 – Kyllä. Puola ensin kiisti ensin kanteen. Mutta kun EU-tuomioistuin viime joulukuussa määräsi Puolan uudistuksen väliaikaiseen toimenpidekieltoon, niin melkeinpä heti seuraavana päivänä Puolassa säädettiin laki, jolla se uudistus peruutettiin. Ne tuomarit, jotka oli erotettu tai joutuneet eroamaan saivat palata töihin.
 Mitä mieltä olette Unkarin pääministerin Viktor Orbánin viimeaikaisesta uhittelusta Suomea kohtaan?
 – Unkari ilmeisesti yrittää kääntää katseet muualle. Suomi EU-neuvoston puheenjohtajamaana voi silloin tarjota sopivan kohteen.
 Mikä on uhkakuvanne? Mureneeko eurooppalainen oikeusvaltio pikku hiljaa – tuleeko siitä muinaismuisto?
 – Ei se mihinkään murene. Moderni yhteiskunta edellyttää jatkuvuutta, oikeusvarmuutta. Jos ei ole itsenäisiä tuomioistuimia vaan kaikki on pelkän päivänpoliittisen liikehdinnän varassa, yhteiskunnasta tulee epävakaa. Se ei ole hyvä asia sen enempää liike-elämälle kuin kansalaisillekaan.
 – On tärkeätä, että EU-lainsäädäntöä noudatetaan jokaisessa jäsenmaassa samalla tavalla. Kyse on myös jäsenvaltioiden tasavertaisuudesta.

 2 §. EU ja turvapaikanhakijat
 Vuosi 2015 oli Euroopan villi vuosi pakolais- ja turvapaikka-asioissa. Onko tilanne yhä sekava – ainakin oikeudellisesti?
 – No kyllä se on yhä ainakin hyvin monimutkainen. On kuitenkin muistettava mittakaavat. Missä päin maailmaa näitä pakolaiskysymyksiä on onnistuttu hoitamaan ilman ongelmia ja kriisejä?
 – Itse olen sitä mieltä, että niin sanotusta ensimmäisen maan periaatteesta ei EU:ssa voida luopua. Se maa, johon turvapaikanhakija EU:n ulkopuolelta saapuu on ensisijaisesti hänestä vastuussa. Jos tästä periaatteesta luovutaan, intressi EU:n ulkorajan varjelemiseen katoaa.
 – Toisaalta ymmärrän kyllä Italian ja Kreikankin muutaman vuoden takaisen kritiikin siitä, että eiväthän nyt pelkästään ne voi olla Euroopan ainoat vastaanottajamaat. Jos Suomeen tulisi satoja tuhansia ihmisiä idästä, niin ei Suomikaan pitäisi tilannetta kovin reiluna, jos se yksin joutuisi vastaamaan kaikesta.
 Kuinka paljon tämä pakolaiskriisi on aiheuttanut päänvaivaa teille EU-tuomareille?
 – Aika paljon. Nykyiset sopimukset ja oikeusohjeet ovat vaikeaselkoisia. EU-tuomioistuimelle tulee niiden soveltamisesta paljon ennakkoratkaisupyyntöjä kansallisista tuomioistuimista. Melkein joka päivä joudun itsekin niiden kanssa tekemisiin.
 Mikä on näkemyksenne, visionne – mitä on edessä tämän pakolaiskysymyksen kanssa?
 – Ei mitään kovin radikaalia ja mullistavaa uutta – ainakaan niin sanotussa ennustettavassa tulevaisuudessa. Valitettavasti.
 Euroopan unionin tuomioistuimen 15-jäseninen täysistunto käsittelee oikeudellisesti vaikeimmat periaatekysymykset.  Tavallisesti tuomioistuin tekee päätökset joko kolmen tai viiden tuomarin kokoonpanoissa. Julien Warnand / EPA
 3 §. Syyrian al-Hol-leiri ja suomalaiset
 Viime aikoina suomalaisessakin keskustelun polttopisteessä on ollut Isis-leiri Syyriassa – sen naiset ja lapset. Olette ekspertti niin ihmisoikeusjuridiikassa, kansainvälisessä oikeudessa kuin eurooppaoikeudessakin – kuinka pahassa solmussa tämä al-Hol -leirikysymys on?
 – En nyt suoralta kädeltä keksi yhtään EU:n oikeussääntöä, joka tähän soveltuisi ja joka tämän tilanteen ratkaisisi. Tässä on kyse enemmänkin kansainvälisestä oikeudesta ja suomalaisesta oikeusjärjestelmästä sen osana.
 – Yksityisajattelijana olen havainnut sen, että ne ihmiset siellä leireissä voivat olla hyvin erilaisista taustoista. Joku on viety sinne ehkä väkisin, jolloin voi sanoa, että tämä ihminen on tavallaan vankilassa ilman tuomiota. Toiset taas ovat nimenomaisesti hakeutuneet sinne.
 – Erityisenä vaikeutena on epätietoisuus siitä, kenen kanssa siellä oikein voi neuvotella. Jos on niin, kuten sanotaan, että al-Hol-leiri on kurdien hallussa, ovatko kurdit sitten sellainen viranomainen, joka voi edustaa Syyrian valtiota? Syyriassahan on edelleen sisällissota ja täysin sekasortoinen tilanne.
 Tulisiko Suomen hakea omat kansalaisensa pois tuolta Syyrian al-Hol-leiriltä?
 – Yhtä ja ainoaa vastausta ei ole. Jokainen tapaus on harkittava itsenäisesti ja erikseen.
 – Automaattista ja ilmaista konsulikyytiä ei ole tarjolla. Tässä asiassa on ilmeisesti lukuisia avoimia kysymyksiä. Erityisesti lasten asemaa tulisi selvittää ja seurata.
 Unionin tuomioistuimessa on yksi tuomari jokaisesta EU:n jäsenmaasta. Suomen ensimmäisenä unionituomarina toimi Leif Sevón. Kun Sevón palasi Suomeen korkeimman oikeuden presidentiksi 2002, hänen seuraajakseen nimitettiin Allan Rosas. Julien Warnand / EPA
 4 §. Brexit
 Britannia on sekaisin brexitinsä kanssa. Jos nyt tulee sopimukseton eli kova brexit, merkitseekö se juridista sekasortoa ja oikeuselämän kaaosta EU:n ja Britannian välillä?
 – Kovan brexitin suurimmat vaikutukset näkyvät talouselämässä ja yksittäisten ihmisten elämässä monin arvaamattomin tavoin.
 – Jos ja kun tulee tullimuuri Britannian ja EU:n välille, kuinka sujuu vienti ja tuonti? Miten käy EU:n kansalaisten, jotka asuvat Isossa-Britanniassa? Miten käy Ison-Britannian kansalaisten, jotka asuvat EU:n puolella?
 Kuinka tuo Britannian ja EU:n yhteistyö kovan Brexitin jälkeen oikein sujuu? Ei kai se pelkkää villiä länttä voi olla ?
 – Maantieteelle emme voi mitään, Paasikivi sanoi. Englanti on sen verran lähellä Manner-Eurooppaa ja Irlantia, että sekä taloudellisen että turvallisuuspoliittisen yhteistyön on pakko jatkua.
 – On puhuttu niin sanotusta Kanada-plus-sopimuksesta. Eli sen pohjana olisi äskettäin tehty sopimus EU:n ja Kanadan välillä, joka koskee pääosin tavarakauppaa, mutta jonkin verran myös palveluja.
 – Lähes kaikki on kuitenkin yhä arvailujen varassa. Uusia erillissopimuksia EU:n ja Britannian on solmittava väkisinkin iso nippu. Niiden sisällöstä emme kuitenkaan vielä tiedä yhtään mitään.
 Joulukuussa 2018 Euroopan unionin tuomioistuin tulkitsi EU-lakeja niin, että Britannia voi - halutessaan - perua eroilmoituksensa (Brexit) yksipuolisesti. Julien Warnand / EPA
 5 §. Minne menet, EU-oikeus?
 EU-oikeus on perinteisesti ollut kovien arvojen ja markkinavoimien oikeutta. Pääomat, tavarat, palvelut, työvoima – vapaa liikkuvuus. Onko EU:n kova ydin yhä tuo sama?
 – Ei. Kyllä se pelikenttä on laajentunut, huomattavasti. Tehtävien lisääntyminen alkoi ympäristökysymyksistä jo 70-luvulla. Nykyään suuri osa Suomenkin ympäristölainsäädännöstä pohjautuu tavalla tai toisella EU-oikeuteen. Myöhemmin mukaan on tullut myös rikosoikeudellinen yhteistyö, maahanmuutto ja moni muu asia.
 – EU-oikeudessa puhutaan lisäksi paljon myös niin sanotusta sosiaalisesta ulottuvuudesta. Sen taustalla on muun muassa EU:n perusoikeuskirja.
 Unionisopimuksen 3 artiklassa sanotaan, että EU on sosiaalinen markkinatalous. Mitä se tarkoittaa käytännössä?
 – Tuo markkinapuoli tarkoittaa sitä, että EU:ssa vallitsee vapaa kilpailu, vapaat markkinat. Sitä säätelee ja suitsii EU:n kilpailuoikeus.
 – Sosiaalinen ulottuvuus taas tarkoittaa sitä, että eurokansalaisia autetaan, kun he joutuvat vaikeuksiin markkinavoimien myllerryksessä. Esimerkiksi erilaisilla rahastoilla tuetaan työllisyyttä ainakin ylimenokausien ajan, kun teollisuutta menee nurin.
 – Omasta mielestäni EU:n sosiaalinen ulottuvuus on edennyt tuskallisen hitaasti. Odotan uudelta komissiolta paljon.
 Onko kuitenkin pieni ihminen, eurokansalainen, jäänyt ison rahan ja markkinavoimien jalkoihin?
 – Kyse on globaalista ilmiöstä. Osa väestöstä on suuressa syrjäytymisriskissä. Tämä ei ole yksinomaan EU:n ongelma.
 6 §. Allan Rosas – tuntematon tuomari?
 Te jäätte eläkkeelle nyt syksyllä. Takana on 25 vuotta EU-uraa. Ensin Brysselissä komission lakiosastolla ja sitten Luxemburgissa EU-tuomioistuimessa tuomarina. Mitä kaikkea tämä on opettanut teille elämästä?
 – Olen joka päivä oppinut jotakin uutta. Ja ainakin sen olen tajunnut erityisen hyvin, että EU-oikeus on hyvin monitahoinen ja välillä myös vaikeaselkoinen säädös- ja normiryteikkö.
 – EU-oikeus on jatkuvassa liikkeessä, murroksessa. EU:n valtiosääntökin on dynaaminen ilmiö. Voin suositella alan harrastamista ja opiskelua, jokaiselle, joka itseni tavoin pitää muutoksesta.
 Olette kiistaton eurooppaoikeuden asiantuntija ja vaikuttaja EU-linnakkeiden sisällä. Suomessa te olette kutakuinkin Tuntematon tuomari – ottaako se päähän?
 – En onnekseni ole Suomen tähtikartalla mikään julkkis. Ja se on, itse asiassa, oikein miellyttävä olotila. Näin on hyvä.
 Allan Rosas jää eläkkeelle lokakuussa 2019. Hänen seuraajakseen Luxemburgin EUT-palatsiin siirtyy oikeusneuvos Niilo Jääskinen korkeimmasta hallinto-oikeudesta.  Ari Mölsä / Yle
 Lue lisää:
 Unkarin pääministeri Viktor Orbán arvosteli rajusti Suomea – eurooppaministeri Tytti Tuppurainen: Suomi tekee sen, mikä sille EU:n puheenjohtajamaana kuuluu
 EU:n tuomioistuimen mukaan Puolan kiistelty tuomarilaki on unionin lain vastainen – loukkaa oikeuslaitoksen riippumattomuutta
 EU:lta Suomelle tupenrapinat jo yli tuhat kertaa
 Eurooppatuomioistuimet paimentavat myös suomalaisia tuomareita

Suomen EU-tuomari Allan Rosas: Oikeusvaltioperiaate sitoo jokaista unionin jäsenmaata


Summary: Teemu Sirkkala, 21, on nuoresta iästään huolimatta kokenut kuvaaja. Luontokuvauksen suosio lisääntyy Suomessa.

Teemu Sirkkalan  kiinnostus kuvaamiseen alkoi kymmenkunta vuotta sitten äidin kameralla. Melko pian äiti huomasi, että poika käyttää liikaa hänen kameraansa.
 – Ostin sen kameran äidiltä. Lintukuvauksen ura lähti alkuun lintujen ruokintalaudalta.
 Lintuharrastuksen Sirkkala aloitti jo kuusivuotiaana. Sen laukaisi käynti lintutornilla, jossa hän pääsi katsomaan lintuja kokeneen harrastajan kaukoputkella.
 Lintukirjoja katsellut Sirkkala alkoi luetella näkemiään lintulajeja ja sai tunnistustaidoillaan lintukonkarin haukkomaan henkeään. Tänä päivänä Teemu Sirkkala järjestää opastettuja linturetkiä.
 Luontokuvauksen suosio on viime vuosina ollut nosteessa. Suomen Luonnonvalokuvaajat (SLV) ry:n puheenjohtaja  Kari Wallgren  kertoo, että digiaikakaudella lähes jokaisella on ainakin jonkinlainen kamera käytössä.
 Helpompi kameratekniikka lienee vaikuttanut myös siihen, että kun tämän vuosikymmenen alkupuolella SLV:n jäsenistä noin kymmenen prosenttia oli naisia, nyt heitä on jo kolmasosa.
 Liikkeellä jo paljon ennen auringonnousua
 Se, että tänä päivänä kuvataan paljon ja kuvia on tarjolla paljon, on Sirkkalan mielestä vain positiivista. Se pistää tekemään enemmän töitä kuvien eteen ja tuo lisää haastetta.
 Teemu Sirkkala istui pahvilaatikossa seitsemän tuntia 10 asteen pakkasessa saadakseen kuvan kuningaskalastajasta. Teemu Sirkkala
 Tavallisesta harrastajakuvaajasta Teemu Sirkkalan erottaa muun muassa se, että hän nousee usein jo kolme tuntia ennen auringonnousua kameransa kanssa vaikkapa suon reunaan istumaan.
 – Yksi hienoimmista kokemuksistani on se, kun istuin seitsemän tuntia kymmenen asteen pakkasessa pahvilaatikossa kuvaamassa kuningaskalastajaa. Pahvilaatikossa siksi, ettei ollut kunnon piilokojua.
 Kännykällä vai järkkärillä?
 Luontokuvaamisen voi aloittaa jopa kännykän kameralla, mutta sillä pitää yleensä päästä lähelle kohdetta. Lintukuvissa järjestelmäkamera ja pitkät objektiivit ovat tarpeen.
 Pikkulokki nappaamassa päivänkorentoa. Tätä tilannetta Teemu Sirkkala odotti seuratessaan lintujen toimia. Teemu Sirkkala
 Teemu Sirkkala myöntää, että rahaa kamerakalustoon on mennyt, mutta se on myös sijoitus työkaluun. Rahaa tulee kuvien, taulujen ja kalenterien myynnistä, hääkuvauksista sekä näyttelyistä. Niiden ansiosta kalusto on saatu maksettua ja jäänyt vähän ylikin.
 Laitteistoon sijoitettua rahaakin tärkeämpänä Sirkkala pitää etsimen takana olevaa kuvaajan pääkoppaa.
 – Tärkeää on löytää oma tyyli ja oma tapa, jolla ilmaisee itseään kuvien kautta. Monet paikat tulevat kuvattua moneen kertaan, mutta Suomen suvessakin jokainen aamu ja ilta on erilainen. Esimerkiksi syrjäisellä metsälammella on mahdollisuus erittäin monenlaisiin kuviin.
 Varhaiset aamut tarjoavat hyviä kuvaushetkiä. Teemu Sirkkala
 Tutustu kameraan – ja kuvauskohteisiin
 Nuoria kuvaajan alkuja Sirkkala kannustaa kuvaamaan ja opettelemaan kuvauskohteensa ja kameransa.
 – Siinä on hyvä olla ajatus siitä, mitä on hakemassa ja ymmärrys oman laitteen suorituskyvystä. Se on paljon muutakin kuin laukaisimesta painamista.
 Hyvä kuva saattaa syntyä hyvällä tuurilla, mutta toisinaan se vaatii paljonkin ennakkovalmisteluja ja ajatusta siitä, mitä kuvaan haluaa. Nykypäivän kameroilla kuka tahansa voi saada otettua hyvän kuvan, Sirkkala kannustaa.
 Sosiaalisesta mediasta, esimerkiksi Youtubesta, on helppo löytää videoita, joissa opetetaan kameran käyttöä.
 – Sen jälkeen voi lähteä luontoon ja alkaa etsimään ja seuraamaan kuvattavia kohteita. Tärkeintä on maltti, ettei lähde suinpäin ryntäämään, vaan pikkuhiljaa lähestyy kohdettaan ja opettelee tuntemaan sen.
 Neidonkorento. Teemu Sirkkala
 Kuvauskohteet kannattaa valita oman henkilökohtaisen kiinnostuksen mukaan.
 – Lintuja, ötököitä, kasveja, mitä tahansa, neuvoo Teemu Sirkkala.

"Istuin seitsemän tuntia kymmenen asteen pakkasessa pahvilaatikossa" – Katso kuvista, kuinka luontokuvaajan kärsivällisyys palkitaan


Summary: Vielä osa puutarhasadosta saattaa olla pelastettavissa, jos sadetta ja lämpöä saadaan.

Suomen vanhimpiin kuuluva pietarsaarelainen Aspegrenin pappilapuutarha on yleensä heinäkuun lopussa kukkeimmillaan. Ei kuitenkaan tänä kesänä. Kasvu on monin paikoin pysähtynyt. Kasvit ovat pieniä ja marjat kuivia.
 Puutarhuri  Ari Vainionpää  kumartuu tarhaleukoijapenkin äärelle. Kukka on matala ja kärsineen näköinen.
 – Tarhaleukoija on perinteinen kesäkukka, jonka pitäisi olla huomattavasti korkeampi ja täydessä kukassa tähän aikaan vuodesta. Siinä näkyy selvästi, miten kylmyys ja tuholaiset ovat vaikuttaneet. Olen kyllä tästä "tosi ylpeä", Vainionpää toteaa sarkastisesti.
 Kulunut kesä on ollut puutarhurin painajainen: kuivuutta on kestänyt pitkään, tuuli on puhaltanut pohjoisesta, eivätkä muutaman viime viikon helteet ole pystyneet tasaamaan juhannukselta alkaneen kylmän jakson vaikutuksia.
 – Kun lämpötila on 12 asteessa, kasvukausi pysähtyy. Herneet ja avomaan kurkut, ne on käytännössä menetetty. Tänä kesänä on myös pitänyt kastella valtavasti. Silti kraanavesi ei korvaa taivaalta tulevaa vettä, koska siitä puuttuu mineraaleja, Vainionpää huokaa.
 Kalle Niskala / Yle
 Yhtä hankala kesä koko maassa
 Kuivuus on ollut ongelmana koko maassa tänä kesänä, kertoo erikoisneuvoja  Jyri Uimonen  Puutarhaliitosta. Uimosen mukaan kuivuudesta ovat kärsineet niin nurmikot kuin kasvimaat. Erityisen kovilla ovat olleet uudet istutukset.
 Marjoista parhaiten ovat tänä kesänä selvinneet vanhat marjapensaat, joiden juuret ovat syvällä maassa. Ongelmia on ollut erityisesti pintajuurisilla pensailla, kuten vadelmalla ja pensasmustikalla.
 Pietarsaarelaisessa Aspegrenin puutarhassa myös mustaherukkasato on tavallista heikompi. Sen sijaan punaherukkaa tulee hyvin.
 Juureksista porkkana on lähes ainoa kuivan kesän hyötyjä.
 – Itse porkkana on tavallaan kasvin juuri. Kun se etsii vettä syvältä maasta, siitä tulee suurempi. Puutarhuri taas hyötyy siitä, että kun mikään ei kasva, niin eivät kasva rikkakasvitkaan. Siinä on säästynyt jonkin verran työtä, Vainionpää vitsailee.
 Piparjuuri näyttää siltä, että joku on käynyt täällä haulikon kanssa. Lehden on kuitenkin syönyt kaalikoin toukka, Ari Vainionpää selventää. Kalle Niskala / Yle
 Ruostetautia ja kaalikoita
 Tänä kesänä puutarhoissa on ollut tavallista enemmän myös kasvitauteja ja tuholaisia. Lämpimät ilmavirtaukset lennättivät toukokuussa suuret kaalikoiparvet Suomeen. Niiden toukat ovat löytäneet hyvin ruokaa.
 – Kaalisato on menetetty. Sitten lanttu, nauris, tuskin niistäkään tulee mitään tänä vuonna. Kaalikoin toukkia on ollut paljon myös koristekasveissa, kuten krassissa, jossa ne eivät tapaa olla, puutarhuri Ari Vainionpää luettelee.
 Salaatti taas sai viileillä keleillä kylmäkäsittelyn ja kukki suoraan. Siksi sen maku on kitkerä.
 Kaalikääryleet taitavat jäädä tänä vuonna haaveeksi. Kalle Niskala / Yle
 Kasvitaudeista Aspegrenin puutarhassa on ollut ruostetautia ja harmaahometta. Vainionpään mukaan hometaudit ovat yleisimpiä kuumilla kuivilla keleillä, koska silloin yön ja päivän lämpötilaerot ovat suuret ja lehdistön väliin pääsee kosteutta ja homeitiöitä.
 – Harmaahometta on ollut muun muassa vuorikaunokilla. Se ei ole kasville vaarallinen, vaikka näyttääkin ikävältä. Sitä voi torjua kastelemalla kasvi veden ja rasvattoman maidon seoksella, Vainionpää neuvoo.
 Ruostetaudin hoidossa on tärkeä kerätä ja hävittää kaikki sairastuneet lehdet heti ensimmäisten merkkien ilmaannuttua.
 – Jos jätät lehdet salkoruusun juurelle, sieni-itiöruoste jää maahan ja talvehtii ja ongelma on edessä jälleen ensi kesänä, Vainionpää sanoo.
 Tämä salkoruusu kärsii ruostetaudista. Ensi vuonna se siirretään uuteen paikkaan. Kalle Niskala / Yle
 Vaikka yleistilanne näyttää puutarhassa pahalta, pientä toivoa on vielä ilmassa. Nyt kannattaa kastella.
 – Voi vain toivoa, että taivaalta tulee vettä ja lämpöä, sitten saadaan vielä jotain pelastettua. Jo yhden päivän sade virkistää kasveja. Mutta osa kasveista on mennyt jo niin huonoksi, ettei niitä voida enää pelastaa. Täytyy vain todeta, että tämä vuosi oli tällainen eikä sille enää mitään voi, Vainionpää toteaa.

Kuivuus, taudit ja tuholaiset koettelevat puutarhoja: "Täytyy vain todeta, että tämä vuosi oli tällainen eikä sille enää mitään voi"


Summary: YK:n onnellisuusraportti on tuonut Suomelle valtavasti mediahuomiota. Sen toivotaan myös tuovan paljon turisteja etsimään onnellisuutta.

Visit Finland (Matkailun edistämiskeskus)

YK:n keväällä julkaisema raportti nosti Suomen jo toista vuotta peräkkäin  maailman onnellisimmaksi maaksi . Meillä uutinen johti keskusteluun siitä, olemmeko me suomalaiset  todella onnellisia , mutta maailmalla suomalaisten onnellisuus kiinnostaa.
 Suomea ulkomaille matkailukohteena markkinoiva Visit Finland haki alkukesästä vapaaehtoisia matkailijoita tutustumaan onnellisten Suomeen. Hakemuksia tuli yli 6 000. Hakijoista kahdeksan perhettä tai pariskuntaa valittiin videohakemusten perusteella tutustumaan elämänmenoon maailman onnellisimmassa maassa.
 Suomessa he asuvat kampanjaan vapaaehtoisina ilmoittautuneiden suomalaisten kotona.  Rent a Finn , eli "vuokraa suomalainen" -kampanjaan osallistuu kahdeksan suomalaista "onnellisuusopasta" eri puolilta maata.
 – Ohjelmassa on tutustumista tavallisiin suomalaisiin onnen lähteisiin, kuten mökkeilyyn, kalasteluun ja luonnossa liikkumiseen. Luonnonläheisyys ja suomalainen rauhoittumisen taito tulevat varmasti tutuksi, kertoo Visit Finlandin tutkimuspäällikkö  Katarina Wakonen .
 Viimeiset matkailijat viettävät parhaillaan lomaansa eri puolilla Suomea. Kokemuksiaan heidän on tarkoitus jakaa muun muassa sosiaalisessa mediassa ja nostattaa näin kiinnostusta Suomea kohtaan.
 Visit Finlandin kampanjassa kerrotaan, että kun muut varaavat ajan terapeutilta, suomalainen vetää jalkaansa kumisaappaat ja suuntaa metsään. Esko Jämsä / AOP
 Yli miljardi ihmistä lukenut Suomesta onnellisimpana maana
 YK:n arvio Suomesta maailman onnellisimpana maana on tuonut meille valtavasti positiivista huomiota, arvioi Wakonen.
 – Uutisen on tähän mennessä nähnyt yli miljardi ihmistä noin 190 maassa. Siitä on kirjoitettu uutisia, artikkeleitä ja blogeja.
 – Tämä on megaluokan näkyvyyttää, jota ei rahalla voisi ostaa, sanoo Wakonen Radio Suomen Päivän  haastattelussa.
 Onnellisuus onkin nostettu Visit Finlandin kampanjoinnin pääteemaksi. Kampanja julistaa muun muassa että  "kun muut varaavat ajan terapeutilta, suomalainen vetää jalkaansa kumisaappaat ja suuntaa metsään".
 Entä vetääkö onnellisuus turisteja Suomeen? Kesäkuun matkailuluvuista ei vielä voi päätellä paljoa, sanoo tutkimuspäällikkö Wakonen. Elämyksellisyys on kuitenkin matkailun kasvava trendi, ja monet hakevat Suomesta juuri luontoelämyksiä. Erityisesti Kiinassa kasvaa kiinnostus Skandinaviaa ja Suomea kohtaan.
 – Suomi on turvallinen maa, joka voi tarjota turvallista seikkailua esimerkiksi juuri kiinalaisille, sanoo Wakonen.
 Kuuntele lisää: Marja- ja sieniretki voi olla turistille suuri elämys

Yli miljardi ihmistä on nähnyt uutisen Suomesta maailman onnellisimpana maana – nyt sillä houkutellaan matkailijoita


Summary: Suomen pohjoisimman vesivoimalan lakkauttamista selvitetään Inarissa. Se parantaisi osaltaan vaelluskalojen lisääntymistä tulevaisuudessa.

Kirakkakönkään vesivoimala on jauhanut sähköä Inarin kunnalle kohta 70 vuotta. Se on aivan Nelostien vieressä, 17 kilometriä Ivalosta pohjoiseen.
 Voimala katkaisi 1950-luvun alussa vaelluskalojen lisääntymis- ja syönnösvaelluksen Inarinjärven ja Kirakkajoen vesistön välillä.
 Säännöstelyn on arvioitu heikentäneet merkittävästi vaelluskalastoa taimenta, siikaa ja harjusta ja niiden ravintoa ja lisänneen kaloja piinaavia loisia.
 Istutukset ja myöhemmin tehdyt kalaportaat eivät ole tuoneet pelastusta.
 Nyt Inarissa suunnitellaan vesivoimalan museoimista ja taimenen palauttamista Kirakkakönkääseen.
 Inarin kunnanjohdon mukaan Kirakkakönkään vanhan voimalan lopetusta puoltavat taloussyyt ja Inarinjärven vaelluskalojen elinolojen parantaminen.
 Inarin kunnanjohtaja Toni K. Laine (oikealla) sanoo, että Kirakakkönkään voimalan lopetusta harkitaan vakavasti. Kunnallisen energiayhtiön Inergia Oy:n toimitusjohtaja Timo Jokinen sanoo, että pienvoimalan lopetus voi olla taloudellisesti ja ympäristön kannalta järkevintä nykymaailmassa.  Uula Kuvaja / Yle
 Sähköyhtiön toimitusjohtaja: "En näe tässä mitään negatiivista"
 Inarin kunnanjohtaja  Toni K. Laine  matkustaa syyskuussa Helsinkiin maa- ja metsätalousministeriöön keskustelemaan, sopisiko Kirakkajoen voimalan lopetus hallituksen vaelluskalojen elvytystavoitteisiin.
 – Vakavasti tällä hetkellä harkitaan, että voimalaitoksesta voitaisiin luopua ja palauttaa vaelluskalojen luontainen yhteys tästä Ukonjärven puolelta tuonne Rahajärven puolelle, sanoo kunnanjohtaja Toni K. Laine.
 Asiasta ei ole vielä poliittisia päätöksiä, mutta siitä on keskusteltu kunnanhallituksessa.
 Kirakkakönkään vesivoimalasta voi kunnanjohtajan mukaan tulla Inarin sähköistämisestä kertova museo. Voimalan kohta 70 olisivat museon esineistöä.  Uula Kuvaja / Yle
 Myös kunnallisen sähköyhtiön Inergia Oy:n toimitusjohtajan  Timo Jokisen  mielestä Kirakkakönkään voimalan lopetus voi olla taloudellisesti viisasta nykyoloissa.
 – En näe tässä mitään negatiivista. Minusta on hyvä tässä vaiheessa selvittää ja keskustella asiasta. Se on tosiasia, että meillä on kyseessä pieni vesivoimalaitos ja taloudellisesti sen toiminta on melko haasteellista, kun ajatellaan tulevaisuuden uusintatarpeita, sanoo Inergia Oy:n toimitusjohtaja Timo Jokinen.
 Luonnonuoman palauttaminen mahdollistaisi kalastuspaikan
 Kirakkajoen vesistöön kuuluvat Hammasjärvi ja Rahajärvi ja niiden välillä oleva parinkymmenen kilometrin pituinen Kirakkajoen pääjakso olivat ennen alimman virran eli Kirakkakönkään patoamista hyviä vaeltavien lohikalojen taimenen, siian ja harjuksen elinympäristöjä.
 Kirakkakönkään luonnonuoma on yhä jäljellä ja sitä on käytetty ohijuoksutuksiin tulva-aikoina. Vedet laskevat sitä pitkin Ukonjärveen, joka on osa Inarinjärveä.
 – Luonnonuoman palauttamisen ja kalataloudellisen kunnostuksen kautta meillä olisi elinvoimainen mahdollinen uusi poikastuotantoalue, vaellusyhteys ja myös toivottavasti jonkinlainen kalastuspaikka paikkakuntalaisille ja mahdollisesti myös matkailukalastajille, pohtii kunnanjohtaja Laine.
 Kirakkakönkään vesivoimalaan tehtiin kalaportaat 1990-luvun alussa. Ne eivät ole palauttaneet vaelluskalaa Kirakkajoen vesistöön.  Uula Kuvaja / Yle
 Inarinjärven kalakantoja rasittaa eniten Venäjän ja Norjan suurten vesivoimaloiden säännöstely  Paatsjoessa  joka on Inarin järven laskujoki Jäämereen.
 Vielä Kirakkajoen vesistöä merkittävämmät Inarinjärven vaelluskalojen kutualueet ovat Ivalonjoen ja Juutuanjoen pääuomissa ja niiden sivujoissa ja järvissä.
 Jos Inarin kuntapäättäjät lopettaisivat pienen Kirakkakönkään voimalan, se parantaisi osaltaan vaelluskalojen lisääntymistä ja ravintotilannetta joskus tulevaisuudessa. Voimalan lopetus olisi historiallinen ja ensimmäinen laatuaan Lapissa.
 Keskustele aiheesta kello 22 saakka.
 Lue myös:
 Uhanalaiselle lohelle elintärkeän joen muutostöiden suunnittelu alkaa pian – "Kaiken keskiössä on kala, ja miten se pääsee nousemaan"
 Näyttelijä Jasper Pääkkönen iski rahat pöytään – nyt Vihtijoella kunnostetaan koskea uhanalaisten taimenten kutupaikaksi
 Tutkimus: Vesivoiman tuottamiseksi rakennetuista padoista on usein enemmän haittaa kuin hyötyä
 Hallitus lupaa elvyttää vaelluskalakantoja, mutta näyttää myös vihreää valoa uudelle Kemijoen voimalalle

Lapissa historiallinen suunnitelma: vesivoimalaitoksesta ollaan valmiita luopumaan ja vaelluskaloja toivotaan takaisin


Summary: Waterloosta on tätä ennen löydetty hädin tuskin lainkaan luita, sillä joukkohautoihin päätyneiden vainajien luurangot jauhettiin sodan jälkeen lannoitteeksi.

Napoleonin  tappio Waterloon taistelussa Belgiassa kesäkuussa 1815 tiesi pistettä hänen yrityksilleen valloittaa Eurooppa. Arkeologiset kaivaukset kuitenkin osoittavat, ettei lyhyen mutta äärimmäisen rajun taistelun tulos ollut ilmiselvä, sanoo arkeologi  Tony Pollard  skotlantilaisesta Glasgow'n yliopistosta.
 Hän johti  Waterloo Uncovered  -järjestön tämänkesäisiä kaivauksia, joissa tutkittiin brittien kenttäsairaalaa. Maalaistaloon Mont-Saint-Jeanin kylään perustetun sairaalan alueella ei ollut aiemmin tehty arkeologisia kaivauksia.
 Kymmenien musketinkuulien, kolikoiden ja nappien lisäksi kaivauksissa löytyi useita jalan luita ja myös yksi katkaistu käsivarsi.
 Joukossa on reisiluu, joka kertoo selvästi, mitä oli tapahtunut: polven yltä katkaistussa luussa on kirurgin sahan jäljet. Kenttäsairaalassa tehdyistä amputaatioista on ollut aikalaiskuvauksia mutta konkreettinen näyttö on puuttunut.
 Luut löytyivät pieneltä alueelta. Waterloo Uncovered aikoo jatkaa sen kaivauksia tulevina kesinä, koska olettaa löytäneensä sairaalassa amputoitujen jäsenten jätekuopan.
 Amputaatioita ilman nukutusta
 Mont-Saint-Jeanin kenttäsairaalaan tuotiin yhden päivän aikana jopa kuusi tuhatta haavoittunutta, arvioi Pollard. 65 prosenttia heidän vammoistaan oli juuri raajoissa.
 Niitä amputoitiin ilman nukutusaineita, sillä tehokasta anestesiaa ei ollut vielä kehitetty. Kipulääkkeistä oli kova pula, samoin puhtaasta vedestä.
 Upseerit eivät ohittaneet rivimiehiä hoitojonossa mutta jäivät useammin henkiin siitä yksinkertaisesta syystä, että he olivat lähteneet taisteluun puhtaassa paidassa. Se oli edes jonkinmoinen suoja tulehduksilta.
 Ajalleen tyypillinen hoitotapa oli omiaan lisäämään kuolemia. Tänään haavoittuineille annettaisiin verensiirtoja, mutta tuolloin iskettiin suonta – silloinkin, kun potilaalla jo oli paha verenhukka vammojensa vuoksi.
 Haupitsin tulitus osui lähelle
 Amputoitujen raajojen lisäksi tämän kesän kaivausten erityinen löytö on sairaalan tuntumasta paljastunut haupitsin ammus.
 Räjähtämättä jäänyt ranskalaisammus todistaa, miten lähellä taistelu riehui, vain noin 600 metrin päässä sairaalasta.
 – Ammus on todiste hetkestä, jolloin Napoleon luultavasti oli lähimmillään läpimurtoa, Tony Pollard kommentoi uutistoimisto  Reutersille.
 Historioitsijat ovat olleet yhtä mieltä siitä, etteivät britit ehkä olisi päihittäneet ranskalaisia, elleivät preussilaiset joukot olisi ehtineet viime hetkellä apuun.
 Tykkimiehet töissä  Napoleonin sotien päättymisen 200-vuotisnäytöksessä vuonna 2015. Olivier Hoslet / EPA-EFE
 Napoleonin armeija käytti lyhytputkisia haupitseja sekä kenttä- että piiritystykkeinä. Haupitsilla pystyttiin ampumaan epäsuoraa tulta rakennuksen, metsikön tai muun esteen yli.
 Napoleonin sanoin "suuri määrä haupitseja on tarpeen, jotta vihollinen saadaan liikkelle kylistä ja murskataan linnakkeet".
 Ammukset olivat yleensä räjähtäviä, ja haupitsilla lauottiin myös valaisuammuksia.
 Erityinen kankaasta tehty ammus oli tarkoitettu rakennusten sytyttämiseen. Kankaan sisällä oli muun muassa tärpätistä, hartsista, talista ja rikistä tehtyä seosta, jota oli lähes mahdoton sammuttaa.
 Arkeologi  Stu Even  Twitter-sivulla voit pyöritellä Waterloon kuusituumaisen eli 15,5-senttisen löydön 3D-mallia.
 Waterloon alle puoli vuorokautta kestäneessa taistelussa kaatui tai haavoittui kymmeniä tuhansia ihmisiä. On laskettu, että taistelun jokaisena minuuttina osuman sai 90 sotilasta.
 Yksi heitä hoitaneista lääkäreistä,  Charles Bell , oli myös taiteilija. Häneltä on säästynyt useita kaunistelemattomia vesivärimaalauksia vammoista, joita hän työssään näki. Noita kuvia on katsottavissa  Europeana-blogissa .
 "Tie oli tungokseen asti täynnä omia haavoittuneitamme ja ranskalaisia vankeja, ja ammuksen satelivat heidän päälleen. Yhden miehen käsivarsi roikkui vain lihaksen varassa, toisen pää oli sapeliniskun ruhjoma, ja yhdeltä oli ammuttu puolet kasvoista."   Apulaiskirurgi William Gibneyn muistelma kenttäsairaalaan johtaneesta tiestä
 Harva vainaja pääsi omaan hautaan, saati kotimaansa multiin. Suurin osa päätyi joukkohautoihin tai ruumisroviolle, jotkut jätettiin niille sijoilleen. Samassa joukossa mätänivät tai poltettiin myös tuhannet kaatuneet hevoset.
 Waterloo Uncovered on tehnyt kaivauksia neljänä kesänä, mutta kaatuneiden suuresta määrästä huolimatta luita ei ole tätä ennen löytänyt. Selitys ei ole kaunis, ainakaan tämän päivän mittapuulla.
 Sodan jälkeisinä vuosikymmeninä vainajia kaivettiin haudoista ja heistä tehtiin luujauhoa. Asialla uskotaan olleen ennen muuta englantilaisia lannoiteyhtiöitä, jotka laivasivat tonneittain luita Englantiin.
 Jauho myytiin maanviljelijille, sillä aikalaislehden mukaan "luut, etenkin ihmisluut, ovat parempaa lannoitetta kuin melkein mikään muu aine".
 "Leipsicista, Austerlitzista, Waterloosta ja muilta paikoilta, joilla verisen sodan päätaistelut käytiin, on lakaistu niin sankareiden kuin heidän ratsujensa luut. Ne on kerätty kaikkialta, laivattu Hullin satamaan ja sieltä Yorkshiren luunjauhajille, jotka ovat pystyttäneet höyrykoneita ja vahvoja laitteita murskatakseen luut puruksi. "    Gentleman's Magazine -lehti, 1822; Leipzigin nimi on englantilaisessa aikalaismuodossaan
 Yksi sotamies on saanut nimen
 Waterloon taistelun jäljiltä on löytynyt vain yksi kokonainen luuranko. Se löytyi vahingossa vuonna 2012, kun  Waterloo-museolle  raivattiin parkkipaikkaa.
 Vainajan henkilöllisyydestä oli aluksi vain niukkoja johtolankoja. Univormusta jäljellä olleet muutamat langat osoittivat hänet joko britti- tai preussilaisten joukkojen sotilaaksi. Taskussaan hänellä oli ollut sekä saksalaisia että ranskalaisia kolikoita ja metallilusikka.
 Eniten vinkkiä antoi mukaan hautaan pantu pieni puulaatikko, jossa näkyivät nimikirjaimet C.B. Puhdistuksessa niiden eteen ilmestyi myös F, kertoo brittiläinen Waterloo-järjestö  Project Hougoumont.
 Tutkijat ovat jokseenkin varmoja, että kyseessä oli hannoverilainen sotamies  Friedrich Brandt . Sen puolesta puhuvat niin miehistöluettelot kuin luurangon kyttyrä, jollaisen Brandtilla tiedetään olleen.
 Brittien joukoissa taistellut Brandt oli kaatuessaan 23-vuotias. Kuolinsyytä ei tarvinnut päätellä: kylkiluiden välissä oli musketinkuula.
 Nuoret hampaat olivat haluttuja
 Luujauhon lisäksi Waterloon kaatuneilta haluttiin hampaita varakkaiden tekohampaiksi. Proteeseille oli kysyntää, sillä sekä sokerin kasvanut kulutus että muotiin tullut happovalkaisu tuhosivat hampaita.
 Proteeseihin istutettiin norsun-, mursun- ja virtahevonluusta tehtyjä tekohampaita, mutta ihmishampaat olivat halvempia ja kestävämpiä. Köyhät antoivat vedättää niistä suustaan myydäkseen ne proteesintekijöille.
 Waterloon kaatuneiden nuoret, terveet hampaat olivat ilman muuta houkutteleva apaja.
 Britannian hammaslääkäriliiton museon  kokoelmissa ja useissa muissakin eurooppalaisissa museoissa on näitä "Waterloon hampaiksi" kutsuttuja proteeseja.
 Arkeologiajärjestö auttaa veteraaneja
 Waterloo Uncovered -järjestö perustettiin neljä vuotta stten auttamaan sotilaita, jotka kärsivät posttraumaattisista stressihäiriöistä palveltuaan Afganistanissa ja Irakissa. Tämän kesän kaivauksille osallistui brittien lisäksi hollantilaisia.
 Järjestön perustajat  Mark Evans  ja  Charlie Foinette  opiskelivat arkeologiaa ennen liittymistään armeijaan. He palvelivat Afganistanissa rykmentissä, jolla oli ollut keskeinen rooli Waterloon taistelussa.
 Waterloo valikoitui kohteeksi myös siksi, että Evans ja Foinette olivat todenneet ällistyksekseen, miten vähän sitä oli tutkittu arkeologisesti
 Aivan kuin Pompejista olisi kyllä tiedetty mutta siellä ei olisi koskaan kaivettu, he tuumivat ja onnistuivat saamaan hankkeeseensa mukaan yksittäisten arkeologien ja historioitsijoiden lisäksi yliopistoja ja sponsoreita.
 Hankkeella oli myös kiire, sillä löydettävä hävisi häviämistään. Taistelukentästä on tullut peltoa, jonka auraukset ovat tehneet tuhojaan. Lisäksi sotamuistojen etsijät metallinpaljastimineen ovat käyneet omin päin tonkimassa aluetta.
 Kaivaukset alkamassa entisen kenttäsairaalan paikalla.  Waterloo Uncovered
 Waterloo Uncoveredin kaivauksissa on löytynyt kaikkiaan 2 200 esinettä. Tänä kesänä ihmisjäänteiden löytyminen muutti heti kaivausten tunnelman, kertoo Tony Pollard.
 – Waterloossa vuonna 1815 kärsineiden ihmisten ja Waterloo Uncoveredin veteraaniryhmän välillä oli yhtäkkiä voimakas side. Ryhmässämme on veteraaneja, joilta on amputoitu raajoja.
 Napoleonin suosikkikenraali löytyi Venäjältä
 Waterloon lisäksi ammattimaisia kaivauksia on tehty tänä kesänä myös toisella Napoleonin sotien tantereella.
 Tässä kuussa ranskalais-venäläinen arkeologiryhmä kertoi löytäneensä yhden Napoleonin suosikkikenraaleista, hänen lapsuudenystävänsä, Venäjällä vuonna 1812 kaatuneen  Charles Étienne Gudinin.
 Gudinin sydän tuotiin heti kuoleman jälkeen Pariisiin, mutta arkun sisällä ollut luuranko löytyi Smolenskista puiston tanssilavan perustuksista, tutkijat kertoivat uutistoimisto  Reutersille .
 Gudinille kävi kuten monille Waterloossa kolme vuotta myöhemmin: hänenkin toinen jalkansa amputoitiin. Luurangolta puuttuu jalka.
 Myös monien aiempien haavoittumisten jäljet osoittavat, että kyseessä on Gudin. Tutkijat pyrkivät vielä varmistamaan sen DNA-kokeilla.
 Napoleonin katastrofaalisella Venäjän-sotaretkellä Gudinin hengen vieneet vammat aiheutti kanuunankuula, mutta useimpien kohtaloksi koitui pakkanen, nälkä tai tartuntatauti.
 "Virtuaalinen kasvojensiirto" pahoin runnellulle
 Viime vuosikymmenellä venäläistutkijat löysivät Kaliningradista 12 joukkohaudasta satoja Napoleonin aikaisia vainajia. Heidän aikanaan alue oli Itä-Preussiin kuulunut Köningsberg.
 Ranskalaiset tutkijat päättivät vastikään antaa kasvot yhdelle Köningsbergin uhreista.
 Tutkimusartikkelin pääkirjoittaja paleoantropologi  Dany Coutinho Nogueira  pariisilaisesta PSL-yliopistosta sanoo heidän halunneen kunnioittaa niitä satoja tuhansia nuoria miehiä, jotka joutuivat Euroopan tuonaikaisiin sotiin.
 – Hän kärsi paljon, kuoli kaukana omaisistaan eikä koskaan palannut kotiin, Coutinho Nogueira perustelee.
 Samalla muistettiin heitä, jotka hoitivat haavoittuneita toivottomaltakin vaikuttaneissa tilanteissa. Kammottavasti loukkaantuneelle miehelle annettiin huolenpitoa, hoitoa ja huomiota, vaikka joukot oli pakotettu vetäytymään, tutkijat sanovat.
 Napoleonin joukot kärsivät suurtappion Venäjällä. Vain sata tuhatta yli puolesta miljoonasta sotilaasta pääsi vetäytymään hengissä.  Thomas Wallace Cox (1887): The Boy Traveller in the Russian Empire
 Mies arvioitiin 24–27-vuotiaaksi, ja kallon ja leuan vammat kertoivat rajusta iskusta, joka oli lähtöisin ratsumiehen painavasta sapelista.
 Vamma oli ehtinyt osin parantua, kun mies kuoli puolitoista kuukautta myöhemmin, ehkä kirppujen levittämään juoksuhautakuumeeseen tai kenties lavantautiin, joka tuohon aikaan riehui Köningsbergissä.
 Hän sai tutkijoilta kasvonsa takaisin "virtuaalisella kasvojensiirrolla". Sen pohjana käytettiin kallon ja kasvojen ehjän puolikkaan peilikuvaa ja vertailuhenkilöä, nuorta ranskalaismiestä.
 Geneettisiä tutkimuksia ei tehty, joten hiusten ja silmien ruskea väri valittiin sen mukaan, mikä oli tyypillisintä ranskalaisille sotilaille. Tutkimatta ei tosin voi tietää, oliko vainaja ranskalainen, sillä Napoleonin joukoissa oli paljon sotilaita muualtakin Euroopasta.
 Tutkimus julkaistiin viime talvena  International Journal of Osteoarchaeology  -lehdessä. Kuvan lopputuloksesta näet  LiveScience-lehdessä .

Waterloon taistelukentältä odottamattomia löytöjä: Luut kertovat amputoinneista ja haupitsin ammus Napoleonin läpimurtoyrityksestä


Summary: Nordean pääanalyytikko arvioi, että Yhdysvaltain keskuspankin korkopäätös on huolenilmaus kansainvälisen talouden suunnasta.

Yhdysvaltain keskuspankki Federal Reserve laskee ohjauskorkoa ensimmäistä kertaa yli vuosikymmeneen. Fed ilmoitti keskiviikkona, että se leikkaa ohjauskorkoa prosenttiyksikön neljäsosalla 2,00–2,25 prosenttiin.
 Keskuspankki jättää itselleen myös mahdollisuuden laskea korkoa lisää jatkossa.  The Washington Post -lehden  mukaan Wall Street odottaa Fedin leikkaavan ohjauskorkoa noin 1,75 prosenttiin tämän vuoden loppuun mennessä.
 Uutistoimisto Reutersin mukaan presidentti  Donald Trump  luultavasti on pettynyt, koska Fed ei tehnyt hänen toivomaansa suurta leikkausta. Trumpin mielestä keskuspankki ei ole tehnyt riittävästi auttaakseen hänen hallintonsa yrityksiä parantaa talouskasvua.
 Korkojen laskeminen on Fedin pääkeino tehostaa Yhdysvaltojen taloutta. The Washington Postin mukaan keskuspankki tyypillisesti turvautuu konstiin silloin, kun taloudella menee huonosti.
 Tällä hetkellä Yhdysvaltain talous kuitenkin kasvaa yli kahden prosentin vauhtia. Lehden mukaan Fed haluaa nyt muun muassa ehkäistä Trumpin kauppasodan kielteisiä vaikutuksia.
 Edellisen kerran Fed leikkasi ohjauskorkoa finanssikriisin aikaan joulukuussa 2008.
 Nordean pääanalyytikko: jatkotoimet ratkaisevia
 Nordean pääanalyytikko  Jan von Gerich  arvioi, että Yhdysvaltain keskuspankin korkopäätös on huolenilmaus kansainvälisen talouden suunnasta.
 – Päätös kertoo siitä, että keskuspankki on entistä huolestuneempi globaalien riskien rantautumisesta, jotka heikentävät kasvunäkymiä Yhdysvalloissa.
 – Koronnostosykli on tullut nyt päähänsä ja se kertoo siitä, että korkohuiput jäivät 2,5 prosenttiin, joka on historiallisessa mittakaavassa hyvin matala.
 Von Gerich pitää nyt korkopäätöksen jatkotoimenpiteitä olennaisena talousvaikutuksille.
 Jos uskotaan, että alennuksille on luvassa jatkoa, vaikutukset voivat olla isojakin. Yksi kerta-alennus sen sijaan ei tee vielä paljoa.
 – Lasku yksinään ei johda suuriin markkinaliikkeisiin. Ne määräytyvät enemmän sen mukaan mitä signaloidaan jatkosta. Signaloidaanko, että koronlaskuja tulee lisää vai että oliko tämä vain vakuutuksenomainen liike, jolle ei tule jatkoa.
 Päätös patistaa myös EKP:tä
 – Se, että Yhdysvaltain talous saa tukea on maailmantalouden kannalta positiivinen seikka, Von Gerich sanoo.
 – On myös Euroopan ja Suomen kannalta positiivinen seikka, jos Yhdysvaltain talous pystyy pitämään kasvua yllä tilanteessa, jossa euroalueella on menty selkeästi heikompaan suuntaan.
 Von Gerichin mukaan Yhdysvalloissa ollaan huomattavasti otollisemmassa tilanteessa kuin euroalueella siinä mielessä, että rahapolitiikan keventämisellä on oikeasti talousvaikutuksia.
 Euroaluella puolestaan korot ovat olleet negatiivisia, eikä Euroopan keskuspankki EKP missään vaiheessa ole päässyt kiristämään rahapolitiikkaansa. Talousvaikutukset jäävät von Gerichin mukaan aika pieniksi vaikka Euroopassa elvytettäisiin lisää. Koron lasku Yhdysvalloissa kuitenkin patistaa myös Eurooppaa.
 – Se, että Yhdysvalloissa keskuspankki keventää rahapolitikkaa puoltaa heikompaa dollaria ja se tarkoittaa meidän näkökulmasta vahvempaa euroa, mitä meidän keskuspankki ei missään nimessä tällä hetkellä halua. Se on jälleen yksi tekijä lisää, joka puoltaa rahapolitiikan keventämistä EKP:ltä, von Gerich arvioi.

Yhdysvaltain keskuspankki leikkaa ohjauskorkoa ensimmäistä kertaa tällä vuosikymmenellä – "Keskuspankki on entistä huolestuneempi globaalien riskien rantautumisesta"


Summary: Heinäkuun loppuun mennessä Suomessa on hukkunut jo 64 ihmistä. Se on yhdeksän enemmän kuin viime vuonna samaan aikaan.

Suomen uimaopetus- ja hengenpelastusliitto (SUH)

Suomen Uimaopetus- ja hengenpelastusliiton keräämien  hukkumistilastojen  perusteella tästä vuodesta on tulossa viime vuotta surullisempi. Heinäkuun loppuun mennessä hukkuneita on tilastoitu yhteensä 64. Viime vuonna heinäkuun lopussa luku oli 55.
 Viime päivinä on uutisoitu tiuhaan hukkumiskuolemia. Tässä muutama otsikko pelkästään Yle Uutisista kolmen vuorokauden ajalta: "Itä-Uudellamaalla hukkui sunnuntaina kaksi miestä", "Alajärvellä kadonnut nuori uimari löytyi hukkuneena", "Miehen epäillään hukkuneen Rantasalmella", "Uimari hukkui Orivedellä".
 Erityisen surullinen havainto tehtiin niin ikään loppukuusta, kun kerrottiin, että lapsien osuus on ollut erittäin suuri: alkukesän aikana  hukkui kuusi lasta . Yleensä koko vuoden aikana hukkuu 5–10 lasta.
 Heinäkuun loppuun osunut hurja hellejakso saattaa selittää jotain, sillä heinäkuussa hukkuneita oli 20. Se on tosin kahdeksan vähemmän kuin viime vuonna, jolloin hellepäiviäkin oli enemmän.
 Tänä vuonna hellehuippuja on saavutettu  Ilmatieteen laitoksen tilastojen  mukaan tähän mennessä 30 päivänä. Viime vuonna hellehuippuja mitattiin samassa ajassa 50. Kaikki muistanevat "käristyskupolin".
 Hukkuneiden suuri määrä ei selitykään jonkin yhden yksittäisen kuukauden huippulukemilla, vaan hukkumisia on tänä vuonna tullut tasaiseen ja kasvavaan tahtiin huhtikuusta alkaen: huhtikuu (8), toukokuu (11), kesäkuu (20) ja heinäkuu (20).
 Alueittain tarkasteltuna vain Etelä-Suomessa hukkuneita on ollut viime vuotta vähemmän (2019: 11 / 2018: 13). Kaikkialla muualla Suomessa hukkuneita on ollut joko selvästi enemmän tai yhtä paljon.
 Nykyisellä vauhdilla tästä vuodesta ei kuitenkaan ole tulossa tilastojen valossa synkintä, sillä hukkumiskuolemat ovat olleet pitkään laskussa. Surullisin vuosi tällä vuosikymmenellä oli sen alussa 2010, jolloin hukkui 167 ihmistä. Vuodesta 2015 hukkumistapausten määrä vuodessa on jäänyt alle sadan.
 Lue myös:
 Kesän aikana hukkunut huomattavan paljon lapsia – Asiantuntija neuvoo, miten toimia lapsen kanssa rannalla
 Helteellä uimarannat houkuttelevat ja vesi virkistää mutta uimataitoaan ei kannata koetella liikaa

Hukkumistilastojen mukaan vuodesta 2019 tulossa viime vuotta synkempi


Summary: Oikeustieteilijöiden mukaan oikeusvaltion merkityksestä ei ole erimielisyyttä, mutta Unkarin Suomen-suurlähettilään mielestä termi on poliitiikan väline.

Euroopan Unioni on huolissaan Unkarin oikeusvaltiokehityksestä. Puheenjohtajamaa Suomi ajaa jäsenmaille annettavien tukirahojen sitomista  oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen .
 Unkarin pääministeri  Viktor Orbán  iski takaisin väittämällä, että myös Suomella olisi ongelmia  oman oikeusvaltionsa  kanssa.
 Nyt soppaa hämmentää myös Unkarin Suomen-suurlähettiläs  György Urkuti . Hän kyseenalaistaa koko oikeusvaltion määritelmän.
 György Urkuti, miksi Orbán kritisoi Suomea?
 – Pääministeri halusi osoittaa, ettei yksikään jäsenmaa ole täydellinen oikeusvaltioperiaatteen noudattamisen näkökulmasta. Edellinen puheenjohtajamaa Romania ja sitä edeltävä Itävalta eivät asettaneet tukirahoihin kytkemistä keskustelun keskipisteeseen, mutta Suomi on asettanut. Tukirahojen tarkoitus on estää EU:n talouskehityksen epätasa-arvoa, eli sillä ei ole tekemistä oikeusvaltioasian kanssa.
 Kirjoitit  lähetystön Facebook-sivulla , että Unkari joutui ankaran oikeusvaltioarvostelun kohteeksi, vaikka ei ole olemassa yleistä näkemystä tai määritelmää siitä, mitä oikeusvaltio tarkoittaa. Mitä tarkoitat tällä?
 – Esimerkiksi Sargentini-raportti, joka käynnisti artikla 7 -prosessin Unkaria vastaan viime syyskuussa, sen mukaan jopa työttömyyden taso on osa oikeusvaltiota, mikä on mun mielestä aika naurettavaa.
 Yle tutustui Euroopan parlamentin jäsenen  Judith Sargentinin  mukaan nimettyyn raporttin, jossa arvostellaan Unkarin sosiaaliturvan riittämättömyyttä. Raportti huomauttaa, että Unkarin kolmen kuukauden mittainen työttömyysetuus on EU:n lyhyin. Raportissa ei mainita työttömyysastetta.
 Eikö oikeusvaltiolle ole kuitenkin olemassa selkeät periaatteet?
 – Periaate on hyvä sana, koska kyse on periaatteista. Jos halutaan tehdä jotain oikeudellisella tai laillisella tasolla, siihen tarvitaan määritelmiä EU:n lainsäädännössä. Jos saadaan yhtenäiset määritelmät, voidaan katsoa ketkä oikeusvaltiosääntöjä noudattavat. Siihen asti kyseessä on vain poliittinen väittely.
 Mitkä ovat mielestäsi hyviä oikeusvaltion periaatteita?
 – No en ole asiantuntija, mutta varmaan kaikki nämä asiat, jotka ovat useimmissa tapauksissa esillä.
 Toteutuvatko tällä hetkellä hyvät oikeusvaltioperiaatteet Unkarissa?
 – Kyllä ne toteutuu, kyllä.
 Entä Suomessa?
 – Mun mielestä Suomessakin toteutuu, ja molemmissa maissa on varmaan parantamisen varaa vielä. Oikeusvaltio ei ole koskaan täydellinen. Sitä aina voi kehittää.
 Unkarin Suomen-suurlähettiläs György Urkuti virkaanastujaistilaisuudessa vuonna 2018 tasavallan presidentti Sauli Niinistön kanssa. Tasavallan presidentin kanslia
 Valtiosääntöoikeuden professori: Kuulostaa selittelyltä
 Unkarin Suomen-lähettilään kommentit oikeusvaltio-termin epämääräisyydestä kuulostavat selittelyltä, sanoo valtiosääntöoikeuden professori  Tuomas Ojanen  Helsingin yliopistosta.
 – Se on vähän kuin ihmisoikeuksia rikkova maa perustelisi rikkomuksiaan ihmisoikeuksien epämääräisyydellä, Ojanen sanoo.
 Hänen mukaansa oikeusvaltion käsite mainitaan EU:n perussopimuksessa, ja siihen kuuluvat vaatimukset täsmentyvät useissa sopimuksen artikloissa.
 Ojasen mukaan keskeisiä oikeusvaltion periaatteita ovat muun muassa riippumaton oikeuslaitos ja lain noudattaminen kaikessa julkisen vallan käytössä.
 Oikeusvaltion käsitteen ydintä ovat myös kansalaisten perusoikeudet, yhdenvertainen kohteleminen lain edessä sekä loukkaamaton ihmisarvo.
 – Näihin yhteisiin sääntöihin ovat kaikki jäsenmaat sitoutuneet liittyessään EU:hun.
 Jos oikeusvaltion periaatteet ovat joillekin epäselviä, viime kädessä oikeusvaltion periaatteiden noudattamisesta jäsenvaltiossa päätetään EU-tuomioistuimessa, Ojanen sanoo.
 Näin kävi esimerkiksi kesäkuussa, kun EU-tuomioistuin katsoi Puolan rikkoneen  oikeuslaitoksensa riippumattomuutta . Puola sääti viime vuonna lain, jolla se laski tuomarien eläkeiän 70 vuodesta 65:een. Laki olisi pakottanut kolmanneksen oikeuden tuomareista eläkkeelle kesken virkakauden.
 EU:ssa on oltu huolissaan myös  Unkarin oikeuslaitoksen  riippumattomuudesta.
 Myös Ylen haastattelema Euroopan unionin tuomioistuimen tuomari  Allan Rosas  puolustaa  oikeusvaltion periaatetta . Hän arvelee Unkarin uhittelun Suomelle voivan johtua siitä, että se haluaa kääntää katseen muualle omista ongelmistaan.
 Lisää aiheesta:
 Suomen EU-tuomari Allan Rosas: oikeusvaltioperiaate sitoo jokaista unionin jäsenmaata
 Euroopan parlamentti yrittää kääntää Unkarin yksinvaltaista linjaa

Miksi Viktor Orbán hyökkäsi Suomen oikeuslaitosta kohtaan? – Unkarin suurlähettiläs väittää: “Oikeusvaltiolle ei ole määritelmää”


Summary: Pelastuslaitos sai ilmoituksen suuresta ilmaliikenneonnettomuudesta hieman ennen kello yhdeksää.

Pienkone on tippunut maahan Tampere-Pirkkalan lentoasemalla.
 Liikenne- ja viestintävirasto Traficomin yleisilmailukoordinaattori  Jani Hottola  kertoi myöhään keskiviikkona Ylelle, että koneessa oli yksi lento-oppilas, joka kuoli onnettomuudessa.
 Pelastuslaitoksen mukaan kyseessä oli ultrakevyt lentokone, joka tippui tuntemattomasta syystä maahan lentokenttäalueelle. Kone tippui kiitoradan viereiselle viheralueelle.
 STT:n lentokentältä saamien toisen käden silminnäkijätietojen mukaan lentokone tippui rajusti nokalleen. Ilta-Sanomien mukaan onnettomuus olisi sattunut lentoon lähdössä.
 Pirkanmaan pelastuslaitos sai ilmoituksen suuresta ilmaliikenneonnettomuudesta hieman ennen kello yhdeksää. Pelastustyöt lentoasemalla päättyivät illalla yhdentoista aikaan. Paikalla oli 19 pelastuslaitoksen yksikköä. Poliisi jatkaa onnettomuuden tutkintaa.
 Budapestiin lähtijät odottavat kuljetusta Turkuun Tampereen lentoasemalla myöhään keskiviikkoiltana. Petra Ketonen / Yle
 Lentokentän päällikön  Mari Nurmisen  mukaan koko lentokenttä on kiinni näillä näkymin keskiyöhön asti.
 – Meillä on vielä tilanne kesken, tarkempaa tietoa ei tässä kohtaa meidän toimesta anneta. Kenttä on edelleen kiinni. Paras arvio on tällä hetkellä tuonne puoleenyöhön asti, kertoo Nurminen STT:lle.
 Ryanairin lennon Budapestista oli määrä laskeutua Pirkkalan lentoasemalle kello 21.40. Flightradar-verkkosivun mukaan lento on kuitenkin ohjattu Turkuun. Koneen oli määrä palata Tampereelta Budapestiin vielä illalla.
 Nurmisen mukaan myös Finnair on peruuttanut yölentonsa Helsingistä Tampereelle. Finnairin lennon oli määrä saapua 00:20 seuraavan vuorokauden puolella. Myös Air Balticin lento Riikasta Tampereelle voi peruuntua. Lennon oli määrä saapua kello 00:40.
 – Me mennään sen mukaan, miten viranomainen antaa meille luvan, se avataan sitten siinä kohtaa, Nurminen kertoo.
 Sunnuntaina pienkoneturma Kajaanissa
 Traficomin tilastojen mukaan ultrakevyille pienkoneille on tällä vuosikymmenellä sattunut yhteensä 38 onnettomuutta, joissa on saanut surmansa 11 ihmistä. Viimeksi kuolemaan johtanut onnettomuus ultrakevyelle pienkoneelle sattui vuonna 2014.
 Viime sunnuntaina harrasterakenteinen  pienlentokone putosi  maahan Kajaanin Vuolijoella. Vuonna 1951 syntynyt lentäjä löytyi koneesta kuolleena.

Pienkone putosi Pirkkalan lentoasemalla – Onnettomuudessa kuoli lento-oppilas


Summary: Ruotsinsuomalaiset ovat Pohjoismaiden suurin vähemmistö. Nyt kahden polven siirtolaisten kulttuuria on nyt tutkittu ruohonjuuritasolla.

Sininen ja valkoinen ,  Satumaa-tango  ja  Säkkijärven polkka .
 Ne ovat pakolliset laulut jokaisissa ruotsinsuomalaisten kekkereissä, joissa  Heidi Lehto , 44, tanssittaa kansaa. Lehto on yrittänyt joskus ujuttaa ohjelmistoon vaikkapa Juha Tapion tuoreita hittejä. Eläkeikäinen yleisö ei tykkää: liian poppia.
 – Nyt uutena kappaleena keikoille on tullut mukaan  Olen suomalainen . Se selittää, millaisella aikaperspektiivissä siellä ajatellaan.
 Lehdon uskollisin kuulijakunta on Ruotsiin 1950–1970-luvuilla tulleita siirtolaisia – vähän samankaltaisia kuin hänen omat vanhempansa, jotka muuttivat tyhjenevästä keskisuomalaiskylästä tehtaaseen töihin.
 Ruotsiin lähti enimmäkseen nuorta väkeä, ja kulttuuritoiminta oli vilkasta. Risto Vuorimies
 Vuosi oli 1969, jolloin muuttoaalto oli korkeimmillaan. Suomesta lähti Ruotsiin silloin 40 000 ihmistä. Sotien jälkeen lähtijöitä oli kaikkiaan puoli miljoonaa. Moni ajatteli palaavansa Suomeen, kun pesämuna on kerätty. Sitten tuli lapsia, kavereita ja sosiaalisia kuvioita.
 Uusia juuria.
 Musiikki oli lääke koti-ikävään, ja sen pitää kuulostaa juuri samalta, kuin Suomesta lähtiessä. Ruotsinsuomalainen tanssimusiikki on suomalaiseen korvaan vanhanaikaista.
 – Se sukupolvi haluaa kuulla nuoruutensa musiikkia; ne ihanat nostalgialaulut iskevät edelleen sisimpään, sanoo Heidi Lehto.
 Ja Lehto laulaa niitä mielellään, sillä hänen mielestään tunteen kieli yhdistettynä musiikkiin on parasta, mitä olla voi.
 Heidi Lehto on kokenut olevansa ruotsalaisessa yhteiskunnassa aina hieman sivustaseuraaja. -Se, mitä mun sisällä on, herää elämään, kun tulee rajan yli, ja radiosta alkaa kuulua suomalaista puhetta ja musiikkia. Olli Perttula / Yle
 "Parketeilla alkaa olla tilaa"
 Hän on pikkutytöstä asti rakastanut vanhoja suomalaisia iskelmiä, joita isä osti huoltoasemilta Suomen-lomilla kasettikaupalla.
 Suomalaiset Ruotsissa Ruotsiin lähdettiin 1950–1970-luvuilla leivän perässä. Tänä vuonna tulee kuluneeksi 50 vuotta muuttohuipusta. Sekä 1969 että 1970 työttömyyttä ja köyhyyttä pakeni Ruotsiin 40 000 suomalaista. Länteen lähdettiin myös opiskelemaan ja seikkailemaan. Kaikkiaan Suomesta lähti sotien jälkeen noin puoli miljoonaa ihmistä. Monet palasivat Suomeen talouden elpyessä 1980-luvulla. Ruotsinsuomalaisista osa on entisiä sotalapsia, joita Suomi lähetti turvaan yli 70 000. Heistä noin 7 000 jäi Ruotsiin. Suomalaiset juuret on 720 000 Ruotsissa asuvalla, jos laskutapana käytetään sitä, että vähintään yksi isovanhemmista on suomalainen. Heistä noin viidennes on suomenruotsalaisia ja noin parisataatuhatta heistä käyttää suomen kieltä päivittäin. Ruotsinsuomalaiset ovat Pohjoismaiden suurin vähemmistö. Suomella on Ruotsissa virallinen vähemmistökielen asema.
 Nuorempia sisaruksia kiinnosti enemmän se musiikki, mitä ruotsalaisnuoret kuuntelivat.
 Rakkaus suomalaiseen tanssimusiikkiin sai Lehdon ensin vetämään karaokeiltoja, ja sitten osallistumaan Suomessa Tangomarkkinoille. Kun hän pääsi finaaliin 22-vuotiaana, tuli hänestä ruotsinsuomalaiselle tanssikansalle kuin kuningatar.
 Lehto elätti itsensä useita vuosia musiikilla.
 – Suomeksi laulaminen Ruotsissa on mulle henki ja elämä. Jos joutuisin laulamaan jollain muulla kielellä, ne olisivat vain merkityksettömiä sanoja peräkkäin. Kieli on suora kytky mun juuriin.
 Nyt Heidi Lehto on taas palannut lavoille suomenkielisen Sisu-radion toimittajanhommista. Kovin montaa vuotta tanssikeikkoja tuskin riittää. Välivuosina parketille on tullut runsaasti tilaa.
 Ensimmäisen sukupolven ruotsinsuomalaisilla alkaa olla ikää, eikä jalka enää nouse.
 – Nelikymppinen “nuoriso” on harvinainen näky tansseissa. Jos paikalla on 150 ihmistä, siellä ovat kaikki. Jos aion jatkaa laulamista vielä muutaman vuoden päästä, pitää vaihtaa kieltä tai maata.
 Lehdon tarina on kuin ruotsinsuomalaisuus yhteen perheeseen paketoituna.
 Ensin Amerikka, sitten Ruotsi
 Puoli miljoonaa suomalaista lähti Ruotsiin hyvin samalla tavalla kuin 350 000 suomalaista sata vuotta aikaisemmin Amerikkaan.
 Suomi ei tarjonnut töitä eikä toimeentuloa. Suuren rakennemuutoksen takia vaihtoehdot olivat maaltamuutto, tai maastamuutto. Väestö kasvoi nopeasti, ja poliittinen ilmapiiri oli ahdistava.
 Oli mentävä sinne, missä oli töitä, vapautta ja mahdollisuuksia. Suuri osa lähtijöistä oli alle 30-vuotiaita nuoria, joita ei vielä mikään pidätellyt. He jaksoivat touhuta orkestereissa ja yhdistyksissä, perustaa suomenkielisiä lehtiä ja omia kirjastoja.
 - Osa ensimmäisen polven lähtijöistä lähti Ruotsiin seikkailunhalusta tai opiskelemaan. Suurin osa lähti kuitenkin olosuhteiden pakosta aivan kuten sata vuotta aimmin lähdettiin Amerikkaan, sanoo tutkija Saijaleena Rantanen. Olli Perttula/Yle
 Ensimmäisen siirtolaispolven kulttuurikin oli samankaltaista Ruotsissa kuin aikanaan Amerikassa. Taideyliopiston tutkija, tohtori  Saijaleena Rantanen  on perehtynyt molempiin.
 – Mukana oli myös seikkailunhalua, mutta suuri osa lähti olosuhteiden pakosta. Siitä seurasi koti-ikävää ja haikeutta, arpia.
 Suosituin harrastus oli tanssi. Musiikkia tehtiin lähinnä sen tarpeisiin. Risto Vuorimies
 Eino Gröniä mieluummin kuin arkirealismia
 Sauna, kesälomat Suomessa, suomen kieli ja karaoke; muumit, Marimekko ja Suomen jääkiekkojoukkue.
 Ensimmäisen ja toisen sukupolven ruotsinsuomalaisilla on paljon yhteistä, mutta Ruotsissa kasvaneet lapset ovat rakentaneet identiteettinsä toisin kuin vanhempansa.
 Silti mielikuvat Pohjoismaiden suurimman vähemmistön kulttuurista ovat jossain määrin jähmettyneet vuosikymmenien takaiseen tilanteeseen. Silloin Suomi-seurat kukoistivat, tanssiorkesterit olivat suuria, ja haitari soi.
 Raskasta arkea tai siirtolaisuuden ongelmia ei haluttu puida vapaa-ajalla. Suomessa teemaan tarttuivat monet artistit  Hectorista   Anita Hirvoseen , mutta Ruotsissa muuttoliikettä käsiteltiin vain yhdellä Love Recordsin albumilla.
 Siirtolaisen tiestä  ei tullut myyntihittiä. Ensimmäisen polven ruotsinsuomalaiset halusivat mieluummin tilata  Eino Grönin  tanssikeikaille, kuin kuunnella laulettuja tarinoita karusta todellisuudesta.
 Haitari oli ensimmäisen polven keskuudessa suosittu soitin. Haitariorkestereissa saattoi olla kymmeniä jäseniä. Timo Sipola / Yle
 Stigma poistui, status nousi
 Töissä käytiin tehtaassa, ja raskaan työn vastapainona myös huvit olivat osalla porukasta raskaita. Osa ruotsalaisista katsoi suomalaisia nenänvartta pitkin, pilkkasi puukoista ja pulloista, kutsui finnjäveleiksi.
 Tulijoista suuri osa oli kehnosti koulutettua ja kielitaidotonta, eikä pitkän työpäivän jälkeen enää jaksanut opiskella. Lapsia hävetti, jos vanhemmat puhuivat kadulla suomea, ja vielä enemmän, jos he puhuivat huonoa ruotsia. Koulujen pihoilla tuli tappeluita.
 Saijaleena Rantanen huomauttaa, että paljon siedettiin, koska esimerkiksi tiskarin palkka saattoi olla kolminkertainen Suomeen verrattuna. Sitä paitsi Suomessa lähteneitä haukuttiin maanpettureiksi. Se ei houkutellut kertomaan siirtolaisuuden nurjista puolista.
 – Suomalaisilla oli alkuun aika huono maine, vaikka heitä arvostettiin ahkerina ja luotettavina työntekijöinä. Suomalaisiin yhdistetty alkoholinkäyttö oli tavallaan stereotypia, joka väärin liitettiin kaikkiin suomalaisiin.
 Humalajuomisen ja sosiaalisten ongelmien stigma ei leimaa enää seuraavaa sukupolvea. Sillä on ollut myös vanhempiaan paremmat mahdollisuudet opiskeluun, työhön ja sosiaaliseen nousuun, summaa Rantanen.
 – Ensimmäisen ja toisen polven tarinat ja kohtalot ovat varsin erilaisia. Tässä on taas sama juttu kuin amerikansuomalaisissa: toinen polvi integroituu yhteiskuntaan. Toisen polven ruotsinsuomalaisista moni on käynyt koulunsa suomeksi, mutta rinnalla on ollut ruotsalaisia kavereita.
 Uusi polvi on ylpeä suomalaisista juuristaan, ja tuo ne mielellään esiin. Status on parantunut. Uudet maahanmuuttajaryhmät ovat saaneet ruotsalaiset jopa unohtamaan, että ruotsinsuomalaisuus on oma, ruotsalaisuudesta erillinen identiteettinsä.
 Kaksi kolmasosaa ruotsinsuomalaisista työskenteli teollisuudessa 1970-luvulla.  Risto Vuorimies
 Toisen polven ruotsinsuomalaiset kävivät usein koulunsa suomeksi. Risto Vuorimies
 "Ruotsiin lähteneet olivat tietyllä tavoin pakolaisia"
 Saijaleena Rantanen tutki ruohonjuuritasolla ruotsinsuomalaista kulttuuria, identiteettiä, elämäntapaa ja musiikkia Työväen Musiikkitapahtuman tilauksesta yhdessä  Kai Latvalehdon  kanssa.
 Ruotsissa kasvanut ja teininä vastahakoisesti Suomeen palannut Latvalehto on väitellyt tohtoriksi toisen polven ruotsinsuomalaisesta kulttuuri-identiteetistä. Latvalehto on itse käynyt kovan kamppailun oman identiteettinsä ja kulttuurisen juurettomuutensa kanssa.
 Sitä on käsitelty  Mika Ronkaisen  dokumenttielokuvassa  Laulu koti-ikävästä  (2013).
 Laulu Koti-ikävästä on Mika Ronkaisen dokumenttielokuva, jossa Kai ja hänen isänsä Tauno ajavat Oulusta Göteborgiin, missä he asuivat Kain lapsuudessa 70-luvulla. Klaffi Productions
 Elokuvassa entinen Aknestik-kitaristi Latvalehto matkustaa isänsä kanssa lapsuusmaisemiinsa Göteborgiin. Kipeitä teemoja käsittelevä musikaalinen roadmovie kosketti Työväen Musiikkitapahtuman toiminnanjohtaja  Marianne Haapojaa . Tänä kesänä kokemus konkretisoitui festivaalin teemaksi.
 Siirtolaisuus tuntui Haapojasta läheiseltä myös omakohtaisista syistä. Hänen isänsä vanhemmat sisarukset oli aikoinaan lähetetty Ruotsiin sotalapsina. Aiheeseen tarttumiseen vaikutti myös karjalainen äiti.
 – Etenkin muutama vuosi sitten maahanmuutosta puhuttiin Suomessa aika erikoisella tavalla. Karjalainen äitini puhui siitä, että kaikista täytyy pitää huolta. Ne, jotka lähtivät leivän perässä Ruotsiin, eivät paenneet sotaa, vaan nälkää. He ovat olleet myös tietyllä tavoin pakolaisia.
 Marianne Haapoja huomauttaa, että Työväen Musiikkitapahtuma perustettiin samaan aikaan kun muuttoliike oli kiihkeimmillään.
 – Ne, jotka lähtivät Ruotsiin, olivat työläisiä, ja heidän kulttuurinsa oli työväenkulttuuria. Se on meidän festivaalille sukulaisjuttu.
 Alkuun oli tarkoitus tehdä vain laajaan nettikyselyyn perustuva tutkimus, mutta aihe vei mukanaan. Syntyi myös kirja ja siihen liittyvä valokuvanäyttely  Monta oksaa.  Siinä kerrotaan 21 ruotsinsuomalaisen taiteilijan tarina kahdella kielellä.
 Monta oksaa  nostaa vahvasti esiin ilmiön, jota on kuvattu termillä ruotsinsuomalainen musiikki-ihme.
 Työväen Musiikkitapahtuman toiminnanjohtaja Marianne Haapoja toivoo, että maahanmuuttoasioista puhuttaessa muistettaisiin, miten valtavasti suomalaisia lähti leivän perässä Ruotsiin. - He olivat tietyllä tavalla pakolaisia, eivät lähteneet sotaa karkuun, mutta nälkää. Olli Perttula/Yle
 Toinen polvi juoksi tangoa karkuun
 Göteborgilainen esiteini Kai Latvalehto tykkäsi kuunnella työväenluokkaisia nuoria puhutellutta punkkia. Levylautasella pyöri myös heavya, ja muuta kunnon rockia. Tanssikulttuuri ja vanhempien suosima vanhanaikainen iskelmä eivät soitelleet sielun kieliä. Toinen polvi varttui saman musiikin tahtiin kuin muutkin sen ajan lapset.
 –  Erkki Junkkarinen  on hieno mies, mutta kun meikäläisen kaltaiset lapset 1970-luvun Ruotsissa kuuli jotain suomalaista tangoa, niin sitä lähti juoksemaan vastakkaiseen suuntaan mahollisimman nopiaan ja mahollisimman kauas.
 Toisaalta suomalainen tango on saanut tukholmalaisilta hipstereiltä arvonpalautuksen, Latvalehto huomauttaa.
 – Darya & Månskensorkestern on sellaisten ihmisten orkesteri, jotka ovat varttuneet Söderin salsaklubeilla ja vastaavilla. Sitten he ovat miettineet, mikä olisi se heidän oma juttunsa, omasta perinteestä. Tosin heidän tangonversionsa ovat vanhan polven puritaaneille pyhäinhäväistystä, Latvalehto nauraa.
 Latvalehto itse tarttui jo poikana kitaraan, ja niin tekivät myös monet vuonna 1967 syntyneen miehen ikätoverit.  Monta oksaa  -kirjassa tarinansa kertovat muun muassa Kent-yhtyeen  Sami Sirviö , 16 vuotta HIMissä rumpuja paukuttanut  Mika “Kaasu” Karppinen  ja  Anna Järvinen . Mukana on myös nuorempia artisteja, kuten räppäri  Jesse Piisinen  ja muusikko  Miriam Bryant . Brittiläisen isän ja suomalaisen äidin perheessä varttunut Bryant on tällä hetkellä yksi suosituimmista naisartisteista Ruotsissa.
 – On valtava määrä toisen polven ruotsinsuomalaisia artisteja, jotka ovat menestyneet jopa kansainvälisesti. Tämä kirja on ensiarvoisen tärkeä, sillä ensimmäistä kertaa he puhuvat pitemmän kaavan kautta ruotsinsuomalaisuudestaan.
 Kai Latvalehto sanoo olevansa Suomessa asuva ruotsinsuomalainen, joka on viimein sinut identiteettinsä kanssa. - En ole puolikas sitä tai tätä, en edes kokonainen. Mä oon kaksi, ja kaksi on aina hyvin paljon enemmän kuin puoli. Olli Perttula / Yle
 "Musiikki on tärkeämpää kuin siniristilippu"
 Latvalehdon mielestä ruotsinsuomalaisten tarinoita on kerrottu tähän mennessä kummallisen vähän; etenkään toisen polven näkökulmasta.
 – Sotien jälkeen tullut sukupolvi oli suomalaisia, jotka asuivat Ruotsissa. He ovat nyt vähemmistö: heitä on enää noin 100 000. Ruotsinsuomalaisuus ei ole enää suomalaisuutta Ruotsissa, se on ruotsinsuomalaisuutta.
 Toisen polven ruotsalaisten suhteellinen yliedustus musiikkirintamalla ei ole sattumaa, tutkija valottaa. Sama ilmiö on havaittavissa esimerkiksi Englannissa, jossa toisen polven irlantilaissiirtolaiset kaipaavat vanhaan maahan lauluissaan.
 – Musiikin järkyttävän suuri merkitys siirtolaisille on kansainvälinen ilmiö.Kun varttuu kahden kulttuurin välissä, eikä kumpikaan tunnu omalta, musiikista tulee kolmas kotimaa. Itsellenikin 12-vuotiaana musiikki oli tärkeämpää kuin siniristilippu tai göteborgilaisuus.
 Anna Järvinen lauloi Laulun koti-ikävästä samannimisessä elokuvassa 2013. Laulu oli julkaistu Siirtolaisen tie -albumilla 40 vuotta aiemmin. Klaffi Productions
 Huumori hurtimpaa, puhe suorempaa
 Toinen polvi on karistanut harteiltaan vanhempiensa työväenluokkaisuuden, mutta ei melankoliaa.
 Jotkut toisen polven muusikoista käsittelevät siirtolaisuuden aiheuttamaa kaipausta ja surua paljonkin taiteessaan. Erityisen tunnetuksi siitä on tullut suomessakin suosittu, ruotsiksi laulava Anna Järvinen. Levyllään  Jag fick feeling  hän toivoo Helsingin tulevan hakemaan hänet.
 Sekä kyselytutkimuksessa että joissain artistihaastatteluissa kävi ilmi, että ainakin osaselitys surumielisyydelle on siinä, että Suomi on ollut sodassa.
 – Sukupolven ylittävä sotatrauma näkyy toisessa ja kolmannessa polvessa. Se trauma kuuluu myös surumielisyytenä osassa ruotsinsuomalaisten musiikkia. Osa haastateltavista liitti sen itse musiikkiinsa, kuvailee Saijaleena Rantanen.
 Monta oksaa  -kirjan tarinoissa moni artisti kuvailee muutenkin ajattelunsa muutenkin olevan erilaista kuin ruotsinruotsalaisten; ruotsinsuomalaisuus on alakuloisempaa, huumori hurtimpaa, tunteet dramaattisempia, ja aidompia, puhe suorempaa.
 Kai Latvalehto määrittelee itsensä Suomessa asuvaksi ruotsinsuomalaiseksi.
 – Olen asunut Oulussa vuodesta 1980, ja tuntuisi aika kummalliselta muuttaa pysyvästi Ruotsiin. Kypsässä keski-iässä olen tullut sinuiksi sen kanssa, että olen yhtä paljon göteborgilainen kuin oululainen. Se on kieli, se on kulttuuri, se on ajattelutapa.
 Monta oksaa - Många grenar -näyttely lähtee seuraavaksi Eskilstunaan.  Sen  ja samannimisen kirjan kuvat on ottanut AJ Savolainen. Marko Roppo/Työväen Musiikkitapahtuma

Ruotsinsuomalaisuus ei enää ole suomalaisuutta Ruotsissa – monelle musiikki on kolmas kotimaa


Summary: Kärkiehdokkaat eivät saaneet tarvittavaa enemmistöä taakseen.

European Commissioner for Economic and Monetary Affairs and the Euro

Euroopan ehdokkaaksi Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) johtoon on ollut esillä viisi henkilöä.
 Uutistoimisto Reutersin mukaan jäljellä olevista kärkiehdokkaista  Jeroen Dijsselbloemista  tai  Kristalina Georgievasta  kumpikaan ei saanut perjantaina tarvittavaa määrää äänistä tullakseen valituksi ehdokkkaaksi. Kolme muuta ehdokasta olivat vetäytyneet aiemmin kisasta.
 Uutistoimisto Reutersin mukaan Georgieva sai enemmistön, mutta ei kuitenkaan riittävää. Valintaan vaaditaan 55 prosenttia 28 EU-maan äänistä. Ehdokkaista äänestettiin kahdesti. Asian käsittely jatkuu vielä lauantain vastaisena yönä.
 Financial Times -lehti kertoi alkuviikosta, että kärkiehdokkaita ovat hollantilainen, maan talousministerinä ja euroryhmän puheenjohtajana toiminut Dijsselbloem sekä bulgarialainen taloustieteilijä ja poliitikko, EU-komissaarinakin toiminut Georgieva, jolla on kokemusta viime vuosilta myös Maailman Pankin johtotehtävistä. Georgieva täyttää tässä kuussa 66 vuotta ja IMF:n sääntöjen mukaan pääjohtajan on oltava valittaessa alle 65-vuotias.
 Yksi kärkiehdokkaista oli lehden mukaan Suomen Pankin pääjohtaja, EU:n talouskomissaarinakin toiminut  Olli Rehn,  joka kuitenkin vetäytyi ehdokkuudestaan perjantaina iltapäivällä.
 Britannia ei lisäajasta huolimatta ennättänyt asettaa omaa ehdokastaan kisaan.
 Virallisesti pääjohtajan nimittää IMF:n johtokunta. Ehdokasasettelu päättyy 6. syyskuuta, ja johtajavalinta on tarkoitus tehdä viimeistään 4. lokakuuta.
 Aiheesta aiemmin:
 EU:n valtiovarainministerit aloittivat äänestyksen IMF-ehdokkaasta

Euroopan ehdokasta IMF:n johtoon ei valittu