Summary: Yhteensä 33 eurovaaliehdokasta on saanut vuosina 2004-2019 syytteen. Se tarkoittaa noin 12 prosenttia ehdokkaista.

Europarlamenttivaaleissa on ehdokkaina kymmeniä ihmisiä, jotka ovat saaneet viimeisen 15 vuoden aikana rikossyytteen, kertoo  Helsingin Sanomat .
 HS:n selvityksen mukaan yhteensä 33 ehdokasta on saanut vuosina 2004-2019 syytteen. Se tarkoittaa noin 12 prosenttia ehdokkaista, joita on yhteensä 269.
 Kyseisenä ajankohtana kaikista suomalaisista keskimäärin noin 15 prosenttia on saanut syytteen.
 Puolueiden välillä on asiassa suuria eroja: Perussuomalaisten ehdokkaista syyte on nostettu 25 prosenttia vastaan, vihreiden ja RKP:n ehdokkaita ei ole ollut syytettynä rikoksista lainkaan.
 Reilut 80 prosenttia syytteen saaneista oli miehiä.
 Syytteet eivät vielä tarkoita, että ehdokas olisi syyllistynyt rikokseen. Tuomioistuimet päättävät lopulta syyllisyydestä tai syyttömyydestä.
 Suomessa noin 95 prosenttia nostetuista syytteistä johtaa tuomioon.
 Lue lisää:
 Kymmenet europarlamenttiin pyrkivät olleet syytettynä rikoksista – pienet puolueet ja perussuomalaiset erottuvat tilastoista

HS: Kymmenet eurovaaliehdokkaat olleet syytettyinä rikoksesta


Summary: Hallituksen kakkospuolueena istuvan vapauspuolueen FPÖ:n johtaja ilmoitti eilen eroavansa, kun julkisuuteen tuli video, joka paljasti hänen olevan valmis ottamaan lahjuksia venäläisen oligarkin sukulaisena esiintyneeltä naiselta.

Itävallassa neuvotellaan tänään aikataulusta ennenaikaisten vaalien järjestämiseksi. Maan liittokanslerin  Sebastian Kurzin  keskustaoikeistolainen puolue lähtee vaaleihin selvässä gallupkärjessä.
 Verkkolehti  Politicon  mukaan Kurzin kansanpuolue ÖVP johtaa viimeaikaisia kannatuskyselyjä 34 prosentin kannatuksella, kun toiseksi suosituimpien sosiaalidemokraattien kannatus on 26 prosenttia.
 Itävallassa  roihahti eilen hallituskriisi  oikeistopopulistisen vapauspuolueen korruptiokohun takia. Hallituksen kakkospuolueena istuvan vapauspuolueen FPÖ:n johtaja  Heinz-Christian Strache  ilmoitti eroavansa, kun julkisuuteen tuli video, joka paljasti hänen olevan valmis ottamaan lahjuksia venäläisen oligarkin sukulaisena esiintyneeltä naiselta.
 Liittokansleri Kurz ilmoitti, että hallitusyhteistyö oikeistopopulistisen vapauspuolueen kanssa ei voi enää jatkua. Hän sanoi esittävänsä liittopresidentti  Alexander Van der Bellenille , että uudet vaalit järjestetään mahdollisimman pian. Kaksikko tapaa tänään keskustellakseen jatkoaskelista.
 Kannatuskyselyissä Kurzin puolueella on ollut selvä etumatka vuoden alusta lähtien, mutta asetelma voi hyvin muuttua ennenaikaisten vaalien alla. Tuoreimmissa kyselyissä ei ole vielä huomioitu korruptiojupakan vaikutusta. Kohun keskelle joutunut FPÖ on pysytellyt oppositiossa olevien sosiaalidemokraattien kannoilla kolmanneksi suosituimpana puolueena, mutta viime viikkoina sen kannatus on hieman laskenut päätyen noin 22 prosenttiin.
 FPÖ:n kompurointi koetellut hallitusta pidempään
 Itävallan hallitusyhteistyö on ollut jo pidempään koetuksella vapauspuolueen kompuroinnin takia. Huhtikuussa yksi puolueen edustaja joutui eroamaan tehtävästään  kirjoitettuaan runon , jossa maahanmuuttajia verrattiin rottiin.
 Tuore video nosti esiin vapauspuolueen läheiset yhteydet Venäjään. Puolueella on yhteistyösopimus presidentti  Vladimir Putinin  Yhtenäinen Venäjä -puolueen kanssa.
 – Eilisen videon jälkeen minun täytyy sanoa rehellisesti: Jo riittää, sanoi Kurz, kun hän astui illalla tiedotusvälineiden eteen.
 Kurz sanoi, että vapauspuolueen toiminta on haitaksi Itävallan kansainväliselle maineelle. Myös liittopresidentti Van der Bellen arvosteli kovin sanoin julki tullutta videota, vaikkei maininnut Strachea nimeltä.
 – Ne ovat hävettäviä kuvia, eikä kenenkään pitäisi hävetä Itävaltaa, hän sanoi.
 Merkel varoitti poliitikoista, jotka ovat ostettavissa
 Strachen lähtölaskenta alkoi, kun saksalaislehdet Der Spiegel ja Süddeutsche Zeitung julkistivat niille vuodettua, salaa kuvattua videomateriaalia tapaamisesta, joka järjestettiin vuonna 2017 ennen Itävallan parlamenttivaaleja. Lavastetussa tapaamisessa venäläisnainen kertoo haluavansa sijoittaa Itävaltaan ja saada itävaltalaisen tabloidilehti Kronen Zeitungin haltuunsa.
 Strache ehdottaa videolla, että uudet omistajat voisivat vaihtaa henkilökuntaa ja käyttää lehteä auttaakseen hänen puolueensa vaalikampanjointia. Vastineeksi Strache esittää, että hallitukseen noustuaan hän voisi tehdä venäläisnaisen kanssa tätä hyödyttäviä julkisia sopimuksia esimerkiksi rakennusalalla.
 Erostaan kertoessaan Strache esiintyi katuvaisena ja luonnehti toimintaansa "humalaiseksi macho-käytökseksi".
 Myös Saksan liittokansleri  Angela Merkel  reagoi naapurimaansa korruptiokohuun varoittamalla äärioikeiston poliitikoista, jotka ovat "ostettavissa".
 – Kohtaamme virtauksia, jotka haluavat tuhota Euroopan ja sen arvot ja meidän on noustava niitä vastaan päättäväisesti, Merkel sanoi.
 Lisää aiheesta:
 Skandaali kaataa Itävallan hallituksen, uudet vaalit tulossa – liittokansleri purki patoutuneita tuntojaan

Korruptiokohua sulatteleva Itävalta valmistautuu ennenaikaisiin vaaleihin – liittokansleri Kurzin puolue gallupkärjessä


Summary: Suomi ei selvinnyt finaaliin, vaan karsiutui semifinaalivaiheessa.

Ennakkosuosikiksi noussut Hollanti on voittanut odotetusti vuoden 2019 Euroviisut.
 Hollanin euroviisuedustaja  Duncan Laurence  keräsi  Arcade -balladillaan 492 pistettä yleisöltä ja ammattilaisraadeilta.
 Toiseksi kiri Italian edustaja  Tamara Todevska  ja kolmanneksi Venäjän  Sergei Lazarev.
 Suomen  Darude  ja  Sebastian Rejman  eivät päässeet Euroviisujen finaaliin.
 Israelin Tel Avivissa järjestettyjen Euroviisujen finaalissa voitosta kilpaili 26 kaikkiaan maata.
 Aiheesta lisää:

Kuolleesta ystävästä kertova laulu on saanut ihmisiä itkemään ja nauramaan – Hollannin viisuedustaja nousi tuntemattomuudesta  ennakkosuosikiksi

Ennakkosuosikiksi noussut Hollanti voitti Euroviisut


Summary: Asiantuntijat pelkäävät, että sotarikosarmahdukset vaikuttavat siihen, miten sotilaat noudattavat jatkossa sotalakeja.

Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  harkitsee armahtavansa sotarikoksista syytettyjä ja tuomittuja amerikkalaissotilaita, kertoo sanomalehti  New York Times .
 Lehden mukaan Trump on pyytänyt valmisteltavaksi papereita, jotta miesten armahdukset saataisiin valmiiksi toukokuun loppuun mennessä, jolloin Yhdysvalloissa vietetään Muistopäivää.
 Armahdusta suunnitellaan muun muassa Navy Seals -erikoisjoukkojen päällikölle  Edvard Gallagherille , jonka on määrä olla oikeudessa lähiviikkoina. Gallagheria syytetään aseettomien siviilien ampumisesta sekä vangitun vihollistaistelijan surmaamisesta puukolla Irakissa.
 Lisäksi armahdettujen joukossa olisi New Tork Timesin mukaan maavoimien erikoisjoukkoihin Vihreisiin baretteihin kuulunut  Mathew Golsteyn . Häntä syytetään aseettoman afgaanin surmaamisesta vuonna 2010.
 Monet asiantuntijat kertovat, että sotarikoksista tuomittujen armahtaminen on poikkeuksellista Yhdysvalloissa. Vieläkin poikkeuksellisemmaksi tilanteen tekee se, että nyt armahtaminen saattaisi koskea myös niitä, jotka eivät ole edes joutuneet oikeuden eteen vastaamaan syytteisiin.
 Sotarikosarmahdusten pelätään vaikuttavan siihen, miten sotilaat noudattavat jatkossa sotalakeja. Lisäksi armahdukset voivat vaikuttaa asiantuntijoiden mukaan kurin ja järjestyksen ylläpitämiseen joukoissa.
 Valkoinen talo ei ole kommentoitunut tietoja armahduksista.
 Aiheesta lisää:
 Trump Shows Signs He Will Pardon Servicemen Accused or Convicted of War Crimes

NYT: Trump aikeissa armahtaa sotarikoksista syytettyjä ja tuomittuja amerikkalaissotilaita


Summary: Saudiarabialaiset kauppalaivat ja pumppausasemat joutuivat kuluneella viikolla iskujen kohteiksi.

Saudi-Arabian kuningas  Salman  on kutsunut Persialahden maiden johtajat hätäkokoukseen viime viikolla tehtyjen iskujen vuoksi.
 Saudi-Arabian ulkoministerin mukaan kokous on määrä järjestää Mekassa 30. päivä tätä kuuta.
 Sunnuntaina Arabiemiraattien rannikolla tehtiin iskut neljää kauppalaivaa vastaan. Tiistaina Jemenin huthikapinalliset tuhosivat lennokkihyökkäyksellä kaksi saudiarabialaista pumppausasemaa räjähteillä. Saudi-Arabian mukaan pumppausasemille tehty isku oli "Iranin tilaama".
 Kauppalaivoihin tehdyt iskut Arabiemiraattien rannikolla ovat herättäneet hämmennystä, sillä vieläkään julkisuuteen ei ole kerrottu, millaisia iskut täsmälleen ottaen olivat.
 Saudi-Arabia on ilmoittanut, että kaksi alusta kärsi "huomattavia vahinkoja". Vaurioita kärsineet alukset olivat Fujairan sataman edustalla Hormuzinsalmessa.
 Torstaina Saudi-Arabia pommitti Jemenin pääkaupunkia Sanaata. Iskuissa kuoli ainakin kuusi ihmistä ja kymmenen haavoittui.
 Aiheesta lisää:
 Yhdysvallat varoittaa Persianlahdella lentäviä amerikkalaiskoneita kiristyneistä jännitteistä
 NYT: USA säikähti Iranista otettuja tiedustelukuvia – Nyt kiistellään, kuinka suuri uhka on, vai onko sitä lainkaan
 Lennokkihyökkäys vaurioitti Saudi-Arabian öljyputkistoa – Jemenin huthikapinalliset sanovat tehneensä iskun
 Saudi-Arabia: Tankkerimme joutuivat sabotaasin kohteiksi – Alkaako Persianlahdella vastaisku?

Saudi-Arabia järjestää Persianlahden maille hätäkokouksen viimeaikaisten iskujen vuoksi


Summary: Muistin lisäksi aivovamma vei Vuomajoen kyvyn tuntea kipua, nälkää ja kylmyyttä.

Rovaniemeläisellä  Petri Vuomajoella , 33, on tatuoituna kumpaankin käsivarteen 16 sanaa. Jokaisen sanan tehtävä on muistuttaa.
 Mies muistaa syödä ja juoda, koska hänen käteensä on tatuoitu sanat vesi ja ruoka.
 Kädestä löytyy myös muun muassa sana vaatteet. Se muistuttaa siitä, että pakkasella on syytä pukeutua lämpimästi, eikä lähteä ulos ilman takkia, minkä mies on joskus tehnyt.
 Osa tatuoinneista muistuttaa arkisista asioista, kuten laskujen maksamisesta tai varpaan kynsien leikkaamisesta. Osa siitä, että kaikkiin ihmisiin ei kannata sokeasti luottaa ja tunteet ovat normaali osa elämää.
 Vuomajoen elämä ei ole kuitenkaan aina ollut riippuvainen käsiin tatuoiduista sanoista. Tarpeelliseksi ne tulivat silloin, kun hän 25-vuotiaana unohti eletyn elämänsä.
 Kun Toni kuoli
 Vielä kahdeksan vuotta sitten Petri oli nimeltään Toni. Tai oikeastaan Toni-Petri, mutta kaikki kutsuivat häntä Toniksi.
 Eräänä joulukuisena päivänä vuonna 2011 hän oli ystävineen kotipaikkakunnallaan Torniossa baarissa istumassa iltaa. Kun humala muuttui liian tuhdiksi, mies päätti lähteä kotiin.
 Hän meni läheiselle nakkikioskille, söi ja lähti jostain syystä kävelemään vastakkaiseen suuntaan kotitalostaan. Parin korttelin päässä kerrostalon rapussa Toni kuoli.
 Halusin kuntoutua, jotta voisin ottaa poikani syliini.  Petri Vuomajoki
 Puhelin soi. Petrin äiti oli juuri lähdössä Oulussa töihin, kun hän sai puhelun. Hänen poikaansa oltiin tuomassa Torniosta Ouluun sairaalaan ja olisi varauduttava siihen, ettei tämä selviä.
 Äidin silmiin pojan tila oli sairaalaan tuotaessa lohduton. Tajuton Petri makasi sairaalan sängyssä, kasvot ruhjeilla, veressä ja oksennuksessa. Korvasta valui verta.
 – Kyllä tästä selvitään, nyt taistelet, äiti kuiskasi pojalleen, kun tämä vietiin leikkaussaliin.
 Yksi isku voi saada aikaan vakavan aivovamman. Jopa kaatuminen, jos pään lyö tarpeeksi kovaa. Vuomajoen päähän oli kohdistunut useita iskuja. Hänet oli löydetty makaamasta kerrostalon rapusta verilammikosta. Toinen korva oli miltei repeytynyt irti, vasen silmä valunut poskipään paikalle ja kallo oli useammasta kohdasta halki.
 Mies oli pahoinpidelty. Lääkäreiden mukaan vammojen perusteella tekijöitä oli ollut vähintään kaksi. Kukaan ei vieläkään tiedä, keitä pahoinpitelijät olivat ja mikä heidän motiivinsa oli.
 Kolmen viikon kooma
 Vuomajoki oli pahoinpitelyn jälkeen kolme viikkoa koomassa. Oulussa hän oli ensiksi teho-osastolla, josta hänet siirrettiin Rovaniemelle. Lääkärin ennuste oli, että mies on loppuelämänsä laitoshoidossa.
 Vastoin odotuksia Vuomajoki heräsi koomasta.
 Hänen ensimmäinen muistikuvansa pahoinpitelyn jälkeen oli Rovaniemeltä Lapin kuntoutuskeskuksesta. Sairaalan sängyn vieressä istui ihmisiä, jotka näyttivät tutuilta. Perhe.
 Hän yritti puhua ja kirjoittaa. Kummastakaan ei tullut mitään. Kirjaimet olivat vain allekkain olevia vänkyröitä.
 Vuomajoki vietti kuntoutuskeskuksessa yhteensä puolitoista kuukautta.
 Eräänä yönä Vuomajoki piirsi äidilleen invamerkin ja tikku-ukon. Mies osoitteli merkkejä vimmoissaan ja hoki "katso, katso", mutta äiti ei ymmärtänyt, mitä poika tarkoittaa.
 Seuraavana aamuna se kuitenkin valkeni. Vuomajoki halusi tietää, pystyykö hän vielä kävelemään, vai joutuuko hän pyörätuoliin.
 Pahoinpitely aiheutti Petri Vuomajoelle vakavan aivovamman ja epilepsian. Aivovamman oireet ovat moninaiset, mutta eniten arkea ovat hankaloittaneet muistiongelmat. Timo Nykyri / Yle
 Kuntoutuksessa ollessaan mies oppi uudelleen puhumaan, kävelemään ja syömään.
 Hänen äitinsä asui vuoroin Oulussa kodissaan ja Rovaniemellä asuntoautossa yhdessä Petrin pikkusiskon kanssa. Hän halusi olla lähellä poikaansa. Ja poika tarvitsi äitiään.
 Pelot vaivasivat miestä. Pelotti nukkua ja pelotti, että tukehtuu. Äiti ajatteli, että luultavasti siksi, koska pahoinpitelytilanteessa hän oli oksennellut ja ehkä pelännyt silloinkin tukehtuvansa.
 Tulevaisuus sairaalan pedillä maatessa tuntui synkältä. Yksi asia auttoi häntä jaksamaan. Lapsi. Piti parantua, jotta poika oppisi tuntemaan isänsä ja isä poikansa, joka oli pahoinpitelyn tapahtuessa alle vuoden ikäinen.
 – Halusin kuntoutua, jotta voisin ottaa poikani syliini ja kantaa häntä, jos hän ei jaksaisi kävellä.
 Kun ihminen unohtaa koko elämänsä
 Petri Vuomajoki unohti pahoinpitelyn seurauksena koko aiemman elämänsä. Kotikaupungin tutut kadut muuttuivat täysin tuntemattomiksi.
 Vanhat ystävätkin muuttuivat vieraiksi. Suurin osa heistä onkin jäänyt pois elämästä. Ei niinkään siksi, että Vuomajoki olisi halunnut, vaan siksi, että kaverit eivät halunneet nähdä vaivaa tutustuakseen häneen uudelleen.
 – En voi olla jonkun kaveri vain sen takia, että minulle sanotaan, että me olemme olleet kavereita.
 Idea tatuointien ottamiselle tuli Vuomajoen ystävältä. Hän kertoi Memento-elokuvasta, jossa päähenkilö tatuoi kehonsa muistutukseksi erinäisistä asioista.  Timo Nykyri / Yle
 Jonkinlaiset muistiongelmat liittyvät aina vakaviin aivovammoihin. Muistiaukko saattaa olla kuukauden mittainen tai jopa pidempi. On kuitenkin hyvin harvinaista, että ihminen unohtaisi koko elämänsä, niin kuin Vuomajoelle kävi.
 Muisti tallentuu monelle eri aivoalueella. Ihmisellä on lyhytkestoinen ja pitkäkestoinen muisti: lyhytkestoisessa muistista löytyy esimerkiksi työmuisti ja pitkäkestoiseen muistiin sisältyy muun muassa tapahtumamuisti ja tietomuisti. Vamman kohdistuminen kaikille muistialueille on harvinaista.
 Nopeinta toipuminen on 1–2 vuoden ajan vammasta. Senkin jälkeen toipumista voi tapahtua sopeutumisen kautta pitkäänkin. Osa muistista voi palautua spontaanisti tai kuntoutuksen avulla. Aina niin ei kuitenkaan tapahdu.
 Elämäntapahtumien ja läheisten lisäksi Vuomajoki unohti myös monet arkeen kuuluvat perusasiat. Siksi hän otti tatuoinnit, jotka muistuttavat esimerkiksi ottamaan mukaan kännykän ja lompakon, kun hän lähtee kotoa ulos. Tai pesemään hampaat ja käymään suihkussa.
 Vuomajoki ei halunnut ottaa tatuointeja hienolla tekstillä, koska niitä ei ole otettu koristeeksi.
 – Minun tatuoinneillani on oikea tarve. Niiden avulla voin elää itsenäisesti.
 Ennen sanan tatuoimista käteensä Vuomajoki on kirjoittanut sen paperille kotinsa seinälle ja sanan alle selityksen, mitä se hänelle merkitsee. Hän ottaa tatuoinnin, kun sana ja sen merkitys ovat painuneet muistiin.
 Yhteen asiaan mies ei kuitenkaan tarvitse tatuointia muistaakseen. Vessassa käymiseen.
 – Pahoinpitelyn jälkeen rakkoni toiminta muistuttaa viimeisillään raskaana olevan rakkoa. Vessaan pitää päästä jatkuvasti, mutta syytä sille ei ole löydetty.
 Kun Petri syntyi
 Oman elämän historian ja koettujen tapahtumien muistaminen on olennainen asia sen hahmottamiseksi, kuka minä olen. Eletty elämä vaikuttaa vahvasti myös oman identiteetin ja persoonallisuuden rakentamiseen.
 Kun koko elämä on pyyhkiytynyt pois mielestä, saattaa käsitys omasta minuudesta tuntua epäselvältä. Niin Vuomajoki koki. Nimi oli Toni, joka sekin alkoi tuntumaan vieraalta, kun osa entisen elämän muistoista alkoi palata mieleen.
 Mies löysi tietokoneeltaan päiväkirjamerkintöjä, joita hän oli kirjoittanut ennen pahoinpitelyä. Niiden perusteella muodostui kuva ihmisestä, joka on manipuloiva, itsekäs, valehtelija. Sellainen, mitä mies ei kokenut olevansa. Ainakaan enää.
 Hän päätti muuttaa nimensä Tonista Petriksi.
 Sen, miten Toni eroaa Petristä tietää ehkä parhaiten miehen lapsuudenystävä  Jonne Suopajärvi.  Miehet ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka.
 Suopajärven mielestä aivovamman jälkeen Vuomajoki on tehnyt järkevämpiä ja harkitumpia päätöksiä ja on huomattavasti tietoisempi siitä, miten hänen oma käytöksensä vaikuttaa muihin.
 Isoin muutos oli kuitenkin heti onnettomuuden jälkeen. Yhtäkkiä ystävä oli taas kuin 16-vuotias.
 – Se näkyi eniten sosiaalisissa suhteissa. Esimerkiksi Petrin riitely vanhempiensa kanssa muuttui samanlaiseksi, kuin se on teininä. Hyvin monessa asiassa tuli kapinavaihe takaisin.
 Petri Vuomajoella on haave. Hän haluaisi lukea kirjan alusta loppuun saakka. Nyt  illalla aloitettu kirja on pyyhkiytynyt aamuun mennessä hänen mielestään kokonaan.  Timo Nykyri / Yle
 Vakavan aivovamman jälkeen ihmisen käyttäytyminen muuttuu usein jollain tapaa. Ärtyisyys ja impulsiivisuus ovat tyypillisimpiä luonteenpiirteiden muutoksia, etenkin silloin, jos aivovamma on tullut otsalohkon vaurioitumisen seurauksena.
 Ihmisen jo olemassa olleet luonteenpiirteet voivat myös joko korostua tai latistua aivovamman seurauksena. Vuomajoen tapauksessa tapahtui jälkimmäinen.
 – Ennen tapahtumaa Petrin ilot ja surut olivat tosi suuria ja viha paljon voimakkaampaa. Nykyään hän on huomattavasti hillitympi, Suopajärvi sanoo.
 Vuomajoen toipumisprosessi on ollut vaikeaa, mutta hankalaa oli myös ystävällä. Ensin kuulla, että mies ei luultavasti ikinä herää koomasta tai jos herää, jää aivokuolleeksi.
 Kun hän vastoin kaikkia todennäköisyyksiä heräsi ja kuntoutui, vaikeaa oli hyväksyä myös se, kun Petri sanoi, että Tonia ei enää ole.
 – Se oli outo suruprosessi käydä läpi. Kun edessä seisoo sama, tuttu ihminen, joka ei kuitenkaan ole sama ihminen. Uudelleen tutustuminen oli vuosien prosessi.
 Jotain samaa ystävässä oli kuitenkin jäljellä. Vuomajoen ollessa koomassa  Robinin   Frontside Ollie  oli hittilistojen kärjessä. Kun Suopajärvi meni tapaamaan Vuomajokea sairaalaan, hän päätti soittaa kappaleen ystävälleen, koska tiesi, että ainakin aiemmin hän olisi inhonnut biisiä.
 – Petrin vastaus oli, että olisi ollut parempi jäädä koomaan. Eli huumorintaju oli ainakin tallella.
 Muistamattomuus houkuttelee hyväksikäyttäjiä
 Aika, tunteet, luottamus. Myös nämä sanat on tatuoitu Vuomajoen käsivarsiin.
 Pahoinpitelyn aiheuttama aivovamma muutti myös miehen ajantajun. Päivä tuntui muutamalta tunnilta, viikko parilta päivältä ja kuukausi viikolta.
 Kipuakaan mies ei juuri tunne. Siitä muistuttavan sanan hän tatuoi käteensä, kun ymmärrys kivun hyödyllisyydestä konkretisoitui.
 Vuomajoen alaselkä oli vihoitellut parin viikon ajan. Kipu ei ollut kovaa, mutta sen huomasi. Yhtenä päivänä hän ei kuitenkaan päässyt nousemaan sängystä ylös itse, joten hänen piti soittaa apua. Sairaalaan päästyään selvisi, että hänellä oli virtsatiekivi ja virtsatie oli ollut tukossa kaksi viikkoa.
 Aivovamma aiheutti Vuomajoelle myös erilaisia tuntohäiriöitä. Vasen jalka tuntuu koko ajan siltä, että se olisi täysin jäässä. Sen lisäksi miehen kasvojen vasen puoli on niin kosketusherkkä, ettei muut ihmiset voi koskea siihen. Puolestaan kasvojen sisäpuoli on täysin tunnoton. Timo Nykyri / Yle
 Fyysisen kivun lisäksi mies ei pahoinpitelyn jälkeen tuntenut mitään muutakaan, ei iloa tai surua. Kun tunteet pikkuhiljaa palasivat, ne tulivat hyvin voimakkaina, ikään kuin säädettynä täydelle tasolle.
 – Aluksi tunteet ahdistivat todella paljon, siksi tatuoin käteeni tunteet-sanan. Se auttoi muistamaan, että tunteet ovat normaali asia ja kaikki kokevat niitä.
 Myös luottamus oli asia, joka piti opetella uudelleen. Ymmärtää se, että kaikilla ei ole puhtaat jauhot pussissa.
 Vielä muutama vuosi sitten mies luotti kehen tahansa, joka tuli juttelemaan kadulla. Ja jos joku pyysi lainaan rahaa hän lainasi. Moni onkin yrittänyt käyttää muistamattomuutta hyväksi.
 – Olen esimerkiksi maksanut olemattomia velkoja ja eräs tuttavani yritti pistää auton oven korjauksen minun maksettavakseni, sillä verukkeella, että minä olisin rikkonut sen.
 Kuolema tulee joka yö
 Suurin osa vakavista aivovammoista tulee vakavan liikenneonnettomuuden tai pahoinpitelyn seurauksena. Suomessa tapahtuneista aivovammoista kuitenkin vain 10–20 prosenttia on vakavia.
 Jos aivovamma on tullut traumaattisissa olosuhteissa, kuten pahoinpitelyssä, voi seurauksena olla traumaperäinen stressireaktio. Siihen saattaa liittyä pelkoa, järkytystä ja ahdistusta.
 Aivovammaan liittyy usein tajuttomuutta ja muistinmenetystä, minkä vuoksi aivovamman saanut ei välttämättä muista vammautumiseen liittyviä tapahtumia.
 Vuomajoella on pahoinpitelyillasta tasan yksi muistikuva. Hän makaa lattialla, näkee pelkästään punaista ja yrittää soittaa epätoivoisesti hätänumeroon. Apu ei tule koskaan paikalle. Numero, jonka hän näppäili puhelimeensa, oli 911.
 Tekijöistä miehellä ei ole mitään muistikuvaa.
 – Ihan sama oliko pahoinpitelyn syynä se, että olin kusipää, minä aloitin tappelun tai että se oli vain päähänpisto. Haluaisin vain tietää, miksi.
 Pahoinpitelyn jälkeen mies näki joka yö painajaisia, joissa jokainen hänen tuntemansa ihminen tappoi hänet. Ja aina kun hän tutustui uuteen ihmiseen, sama toistui. Ehkä miehen alitajunta prosessoi tapahtunutta näin – kun tekijästä ei ole tietoa, on kuka tahansa epäilty.
 Paniikista eroon purkalla ja purentakiskoilla
 Vesi-sanan alle on tatuoitu kuusi ruutua. Vuomajoki piirtää ruutuun aina yhden ruksin, kun hän on juonut vesilasillisen.
 Toiseen käteen on myös tatuoitu tyhjä kalenteri, johon mies merkkaa, monesko päivä ja mikä viikonpäivä on. Kalenterin alapuolella on palkki, johon hän merkkaa kuukauden.
 Vuomajoki ei kuitenkaan enää käytä kalenteria aktiivisesti. Hänen ei tarvitse turvautua moniin muihinkaan tatuointeihin enää niin usein kuin aiemmin. Syynä on hänen vaimonsa, johon hän tutustui pari vuotta sitten Tinderissä. Vaimo auttaa miestä esimerkiksi juoksevien asioiden muistamisessa.
 – Se saa oloni tuntumaan hieman normaalimmaksi, kun ei tarvitse koko ajan suttailla käteen.
 Jotkin asiat kummastuttivat aluksi vaimoa. Kuten se, että Vuomajoki lähetti WhatsApp-viestisovelluksessa aina pelkästään ääniviestejä. Mies kertoi myös heti aivovammastaan ja siitä, mitä kaikkea se on tuonut hänen elämäänsä.
 Myöhemmin hän on ymmärtänyt, että yltiöpäinen avoimuus johtuu osittain siitä, että mies haluaa kertoa aivovammastaan pikimmiten, koska se selittää, miksi hän on erilainen kuin muut tai miksi hän toimii tietyllä tavalla.
 Esimerkiksi suunnitelmien tekeminen on miltei mahdotonta. Jos mies tekee suunnitelmia ja menee nukkumaan, ei hän enää seuraavana päivänä muista niistä mitään. Suunnitelmien tekeminen on siis hidasta ja sen takia pariskunta on menossa häämatkalle vasta tänä kesänä, vaikka häitä tanssittiin syyskuussa 2017.
 Jotkut paikat herättävät Petri Vuomajoessa voimakkaita tunteita. Ne tuntuvat aina epämiellyttäviltä, koska hän ei tiedä mistä tunteet johtuvat. Siksi hän välttelee tiettyjä alueita kotikaupungissaan.  Timo Nykyri / Yle
 Vuomajoki ei myöskään mielellään mene julkisille paikoille, missä on paljon ihmisiä, koska se saattaa aiheuttaa paniikkikohtauksen. Sen varalta miehellä on aina mukanaan purkkaa tai purentakiskot. Hampaiden pureminen kovaa yhteen auttaa selviämään paniikista.
 Suuri ihmismäärä ja hälinä vaikuttaa myös keskittymiseen, mikä vie voimat. Väsymys taas saattaa johtaa epilepsiakohtaukseen.
 Kova väsymys onkin yleisin oire aivovammapotilailla. Ja väsymys ei ole mitään pientä. Viestin kirjoittaminen, lukeminen tai seurustelu vieraiden kanssa saattaa väsyttää Vuomajoen niin pahasti, että hänen on pakko päästä nukkumaan.
 Ja se muisti. Etenkin suhteen alussa Petrin muistamattomuus saattoi jopa tuntua vaimosta pahalta. Mies ei esimerkiksi muistanut, mitä he ovat yhdessä tehneet.
 Vaikka Vuomajoen aivovamma aiheuttaa omat vaikeutensa parisuhteeseen, saattaa se olla syy siihen, miksi pariskunta ylipäätään on yhdessä.
 – Sen perusteella, mitä Petri on kertonut edellisestä elämästään, en usko, että meidän tiet olisivat ikinä kohdanneet. Minulla ei ole mitään yhteistä sen ihmisen kanssa.
 Kirja kiitokseksi kehosta
 Ennen pahoinpitelyä Vuomajoki opiskeli Tornion ammattikorkeakoulussa media-alaa. Kuntouduttuaan hän palasi hetkeksi kouluun, mutta lopetti sen kesken, koska opiskelu tuntui liian vaikealta. Nyt hän on työkyvyttömyyseläkkeellä.
 Kun Vuomajoki ilmoitti ryhmänohjaajalle suunnitelmistaan lopettaa koulunkäynti, pyysi tämä miestä lupaamaan jotain ensin: ettei hän ikinä luopuisi luovuudestaan.
 – Minun mielikuvitukseni on aina ollut hyvä. Kerron esimerkiksi pojalleni iltasatuja niin, että hän saa kertoa mitä sadussa esiintyy, missä ja milloin se tapahtuu. Muutaman minuutin miettimisen jälkeen minulla on tarina koossa ja kerron sen.
 Vaikka hän oli huonompi ihminen, minulla on paljon kiitettävää.  Petri Vuomajoki
 Vuomajoki tatuoi sanan luovuus käteensä, jotta muistaisi lupauksensa. Muutamia vuosia sitten luovuus pääsi tositoimiin, kun mies löysi muistiinpanoja, jotka hän oli kirjoittanut ennen pahoinpitelyä. Kun hän oli vielä Toni. Ne liittyivät kirjaan, jota hän oli tehnyt usean vuoden ajan.
 – Olen työstänyt kirjaa nyt kuusi vuotta ja minulla alkaa pikkuhiljaa olla kuva siitä, mitä Toni on miettinyt. Yritän tehdä kirjan loppuun Tonille. Vaikka hän oli huonompi ihminen, minulla on paljon kiitettävää, koska sain kehon missä elää. Vaikka se onkin rikkinäinen.
 Lähteet: Petri Vuomajoen sairauskertomukset. Juttua varten on myös haastateltu Petri Vuomajoen äitiä ja vaimoa, sekä Tampereen yliopistollisen sairaalan neurologian erikoislääkäri  Tomi Sarkasta  ja Helsingin yliopistollisen sairaalan neurokeskuksen johtavaa neuropsykologia  Marja Hietasta .
 Mitä ajatuksia juttu sinussa herättää? Keskustele aiheesta kello 22.00 saakka.
 Lue myös:
 Yksi tönäisy muutti elämän pysyvästi – päävammat veivät halut ja hajuaistin
 21-vuotias sai aivoverenvuodon kolarissa, toisen pudottuaan hevosen selästä – ja nousi uudestaan ratsaille: "Ei pidä lopettaa elämistä"

Tuntemattomat hakkasivat Petri Vuomajoen ja hän unohti koko aikaisemman elämänsä – vaimon ja 32 tatuoinnin avulla mies selviytyy arjesta


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Tuntemattomat hakkasivat Petri Vuomajoen ja hän unohti aikaisemman elämänsä – mies tatuoi käsiinsä 32 sanaa, jotka auttavat selviytymään arjesta
 Kahdeksan vuotta sitten  Petri Vuomajoki löydettiin  kerrostalon rappukäytävästä makaamassa verilammikosta. Mies oli pahoinpidelty, jonka seurauksena hänelle tuli vakava aivovamma ja hän unohti koko entisen elämänsä. Muistin lisäksi aivovamma vei Vuomajoen kyvyn tuntea kipua, nälkää ja kylmyyttä. Siksi hän tatuoi käsivarsiinsa yhteensä 32 sanaa.
 Terveyspalveluiden hinnat nousseet neljässä vuodessa jopa 30 prosenttia
 Potilasta hoidetaan hammaslääkärissä. Tiina Jutila / Yle
 Monien  terveydenhuollon palveluiden kuluttajahinnat  ovat nousseet erittäin nopeasti suhteessa yleiseen kuluttajahintaindeksiin. Suurin nousu näkyy sellaisten palveluiden hinnoissa, joihin valtio vaikuttaa esimerkiksi lainsäädännöllä. Tilastokeskuksen yliaktuaari  Kristiina Niemisen  mukaan ihmiset eivät aina tiedosta, että hallinnolliset päätökset vaikuttavat hintoihin. Yksittäisten palveluiden hinnannousu ei välttämättä näy isossa kuvassa, mutta tuntuu yksittäisen ihmisen lompakossa.
 Missourin osavaltio hyväksyi rajoituksen aborttioikeuteen
 Yhdysvalloissa jälleen yksi osavaltio on hyväksynyt  rajoituksen aborttioikeuteen . Missourin osavaltiossa parlamentin edustajainhuone on hyväksynyt lakiesityksen, joka kieltäisi raskaudenkeskeytyksen heti kun sikiön sydämenlyönnit kuuluvat. Yhtään lakia ei ole vielä käytössä, sillä tuomarit ovat joko estäneet niiden toimeenpanon tai niistä on valitettu oikeuteen.
 Aborttioikeuden vastustajia korkeimman oikeuden edustalla Washingtonissa tammikuussa 2019. Saul Loeb / AFP
 Lämpötila kohoaa laajalti yli 20 asteen
 Lauantaina mitataan kesäisiä lämpötiloja lähes koko maassa. Päivästä on tulossa aurinkoinen ja lämpötila kohoaa laajalti yli 20 asteen. Maan eteläosassa hätyytellään tänään jopa hellelukemia. Lue lisää säästä  täältä .
 Yle Sää

Herätys: Kun kaikki katosi muistista, terveyspalvelut kallistuneet huimasti, hellerajaa hätyytellään etelässä


Summary: Milo Laineen äidin hälytyskellot soivat, kun poika oli jatkuvasti janoinen. Moni saa kuitenkin diagnoosin 1-tyypin diabeteksesta vasta, kun on hengenvaarassa.

Se yö mökillä jäi kaihertamaan  Jenna Gassmannin  mieltä. Hän oli herännyt jo ainakin kolme kertaa siihen, kun pian 2-vuotias  Milo -poika joi vettä jopa pullollisen kerrallaan.
 Jo vaippakuivaksi oppinut taapero oli viime päivinä myös alkanut pissata tiheämmin, myös öisin. Se ei vielä herättänyt suurta huolta, mutta juomisen äkillinen lisääntyminen sai äidin hälytyskellot soimaan.
 – Tuli tunne, että jokin oli vialla. Aloin etsiä Milon isän kanssa netistä tietoa. Silloin aloimme epäillä diabetesta, Gassmann muistelee.
 Tuona päivänä Gassmannin äiti vahti Miloa kotona Kouvolassa, koska vanhemmat olivat töissä. Jenna Gassmann pyysi häntä viemään pojan terveyskeskukseen varmuuden vuoksi.
 – Sieltä käskettiin lähteä suoraan Kotkaan lastenpolille, jossa Milolla diagnosoitiin 1-tyypin diabetes. Milon verensokeri oli korkealla ja samoin ketoaineet, mutta onneksi olimme melko ajoissa. Kehon kuivuminen saatiin korjattua pillimehun avulla, Gassmann kertoo.
 Diagnoosin jälkeen arki ei ollut enää entisellään.
 Pian 8-vuotiaan Milo Laineen 1-tyypin diabetes todettiin hänen ollessa pieni. Tiina Karppi / Yle
 Hoitamaton diabetes johtaa kuolemaan
 Milo Laine oli onnekas. Yhä useampi sairastunut lapsi tuodaan hoitoon vasta, kun hänen tilansa on henkeä uhkaava.
 – Määrät ovat hälyttävästi lisääntyneet viime vuosina. Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla diagnoosivaiheen happomyrkytys eli ketoasidoosi on ollut 40 prosentilla tuoreista 1-tyypin diabetespotilaista, kertoo lastentautien erikoislääkäri  Anu-Maaria Hämäläinen .
 1-tyypin diabeteksen ja happomyrkytyksen oireet Jano Tihentynyt virtsaamisen tarve Väsymys Laihtuminen Pahoinvointi Oksentaminen Punakka iho Syvä ja huokuva hengitys Hengityksessä asetonin haju Tajunnan häiriöt
 Happomyrkytyksessä elimistö alkaa tuottaa energiaa rasvasta ja proteiinista, sillä insuliinin puutteen vuoksi glukoosia ei ole tarjolla soluissa energiaksi. Sivutuotteena syntyy ketoaineita, joiden vaikutuksesta elimistö alkaa happamoitua.
 Hoitamattomana 1-tyypin diabetes johtaa aina ketoasidoosiin, joka puolestaan johtaa hoitamattomana kuolemaan.
 – Suomessa muutamia lapsia on kuollut 2000-luvulla happomyrkytykseen, Anu-Maaria Hämäläinen kertoo.
 Hoitoon hakeutumisen viivästymiselle on valitettavan yksinkertainen syy: monet eivät tunnista 1-tyypin diabeteksen oireita.
 Diabeteksen hoitoon liittyy olennaisesti tieto syötyjen hiilihydraattien määrästä. Tiina Karppi / Yle
 Vanhempien tietämättömyys voi vaarantaa lapsen terveyden
 Lastentautien erikoislääkäri Anu-Maaria Hämäläisen mielestä oireiden nelikon – lisääntyneen virtsaamisen, jatkuvan janon, väsymyksen ja laihtumisen – tulisi olla jokaisen suomalaisen vanhemman takaraivossa.
 – Monesti vanhempien hälytyskellot soivat vasta viikkojen oireilun jälkeen. Jos lapsi alkaa lisäksi oksentaa ilman selvää syytä, kyseessä voi olla vakavammaksi edennyt tilanne, Hämäläinen sanoo.
 Tyypin 1 diabetes on Suomessa yleisempi kuin missään muussa maassa. Sitä sairastaa noin 50 000 henkilöä, joista alle 20-vuotiaita on noin 7000. Viime vuosina sairastuvuus ollut tasaista, noin 500 lasta vuodessa.
 Sairauden puhkeamista ei voi ennaltaehkäistä toisin kuin 2-tyypin diabetesta. Silti monet eivät osaa varautua siihen, että sairaus tulee omaan perheeseen.
 – Se johtuu todennäköisesti siitä, että vain joka kymmenennellä sairastuneella on joku toinen sairastunut lähiperheessä, Hämäläinen kertoo.
 Tieto oman pojan 1-tyypin diabeteksesta tuli Jenna Gassmannille täytenä yllätyksenä.  Tiina Karppi / Yle
 Alkushokki
 Nyt on kulunut kuusi vuotta siitä, kun Jenna Gassmannin perheen arki kääntyi päälaelleen alle viikossa.
 – Ensireaktioni oli täysi shokki. Lapsi oli ollut terve, ja yhtäkkiä hänellä ilmeni näin merkittävä sairaus. Minua pelotti paitsi se, miten itse osaan hoitaa lasta, mutta myös miten Milo itse suhtautuisi asiaan, Gassmann kertoo.
 Ensimmäiset päivät kuluivat sairaalassa uutta elämäntyyliä opetellen. Gassmann ei tiennyt diabeteksesta juurikaan mitään.
 – Opettelimme mittaamaan verensokeria ja laskemaan hiilihydraatteja desimittojen ja vaakojen avulla. Eniten huoletti, että osaanko toimia, jos jotakin yllättävää tapahtuu.
 Ensimmäisinä päivinä Gassmann myös mittasi Milon verensokereita kahden tunnin välein, öisinkin. Kesti viikkoja ennen kuin uusi arki alkoi sujua.
 – Hoito vaatii ennakointia ja suunnittelua, ja vaikka kuinka tekisi parhaansa, arvojen heittelylle ei aina löydy järkevää syytä.
 Milo Laine touhuaa mielellään pihalla Tao-koiransa kanssa. Tiina Karppi / Yle
 Sairauden syy on yhä mysteeri
 1-tyypin diabetes saattaa pysyä oireettomana vuosia. Alle 15-vuotiaiden sairastumisen keski-ikä on kahdeksan vuotta, kun autoimmuunitulehdus tuhoaa hiljalleen haiman insuliinia erittäviä soluja.
 Kun insuliinin erityksestä on jäljellä 10-20 prosenttia, glukoosia ei enää poistu verenkierrosta, jolloin veren glukoosipitoisuus nousee. Sairastuneen elinehto on insuliinilääkitys, joka siirtää glukoosia verestä solujen sisään.
 Syytä 1-tyypin diabeteksen kehittymiseen ei tiedetä täysin. Taustalla vaikuttaa perimässä oleva diabetesalttius ja ympäristö. Näiden merkitystä tutkitaan yhä. Epäilyjen kohteena on ollut myös monia ravintoaineita kuten lehmänmaito, D-vitamiini ja gluteeni.
 – Noudatettaessa ravitsemussuositusten mukaista ruokavaliota ei kuitenkaan ole voitu osoittaa, että mikään näistä aiheuttaisi sairautta, sanoo lastentautien erikoislääkäri Anu-Maaria Hämäläinen.
 Säännölliset ruoka-ajat ovat diabetesta sairastavalle tärkeitä. Tiina Karppi / Yle
 Hoitoon ei ole tiettyä kaavaa
 Milo Laine mittaa verensokerin sormenpäästään osaavin ottein muutaman kerran päivässä. Lisäksi hänen insuliinipumppunsa hälyttää, jos verensokeri on liian korkealla tai matalalla. Se on tuonut äidille mielenrauhaa.
 – Enää en laita herätyksiä keskelle yötä mittaamaan Milon sokereita, sillä herään pumpun ääneen. Se on suuri turva. Jos se hälyttää yöllä, haen Milolle banaania tai pillimehun. Sitten seuraan hetken, että arvot kääntyvät nousuun, Jenna Gassmann sanoo.
 Poikaa pumpun ääntely välillä harmittaa.
 – Se piippaa usein, enkä aina tiedä, miksi. Jos en ole kotona, soitan äidille. Hän neuvoo, mitä tehdä. Kuljetan repussani aina glukoosipastilleja ja smoothieita, ja usein niiden syöminen auttaa, hän kertoo.
 Alla olevalla videolla Milo Laine näyttää, miten verensokeri mitataan.

 Koulussa apuna on ohjaaja, joka auttaa Miloa hiilihydraattien laskemisessa. Tuki on myös henkistä, sillä välillä sairaus väsyttää.
 – Välillä tuntuu kurjalta, kun pitää aina mitata verensokeria ja laittaa insuliinia, Milo Laine toteaa.
 Äiti Jenna Gassmann pystyy samaistumaan tunteeseen.
 – Sairauden hoito on ympärivuorokautista ja välillä turhauttavaa. Ei ole yhtä kaavaa hoitaa sairautta eikä lääkettä, joka otettaisiin kerran päivässä tiettyyn aikaan, Gassmann sanoo.
 Hänet yllätti etenkin jatkuva ennakoinnin tarve diabeteksen hoidossa.
 – Liikunta laskee verensokeria mutta joskus viiveellä. Jos arvot taas laskevat muutaman päivän putkeen, taustalla saattaa olla alkava vatsatauti. Vaikka olisin laskenut hiilihydraatit kuinka tarkasti, arvot voivat heitellä jännityksen, kasvuhormonien tai kenties aiemmin päivällä syödyn karkin vuoksi.
 Pelkoa, turhautumista – ja lopulta sairauden hyväksymistä
 Diabetesliiton sosiaali- ja terveyspoliittinen asiantuntija  Laura Tuominen-Lozić  korostaa henkisen tuen merkitystä diabeteksen hoidossa.
 – Jokainen vanhempi käy läpi laajan tunteiden kirjon, kun lapsi diagnosoidaan. Tuttu arki on jäänyt peruuttamattomasti taakse, ja sen hyväksyminen voi olla vaikeaa, hän sanoo.
 Vanhemman jaksaminen on lapsen onnistuneen hoidon kannalta on tärkeää. Joillekin heistä ammattilaisen tuki on korvaamatonta.
 – Osa tahtoo suojella perhettä tai kumppaniaan tunteiltaan samalla, kun pelkää lapsen kuolevan käsiin. Jatkuva ylireippaus ei ole hyväksi, sillä silloin myös sairastunut lapsi saattaa piilotella tunteitaan, toteaa Tuominen-Lozić.
 Jenna Gassmann hakeutui muiden samassa tilanteessa olevien pariin, kun hänen poikansa diagnosoitiin noin 2-vuotiaana.
 – Olimme ja yhä olemme Milon isän kanssa yhdessä tässä tilanteessa. Jos turhauttaa, toiselle voi purkaa oloa, ja hän ymmärtää täysin. Myös Facebookin vertaistukiryhmistä on ollut suuri apu, Gassmann kertoo.
 Jenna Gassmann toivoo, että etenkin 1-tyypin diabeteksesta puhuttaisiin enemmän. Ennen oman pojan sairastumista hän ei tiennyt siitä juuri mitään. Tiina Karppi / Yle
 Diabeteksen hoito nojaa sairastuneen jaksamiseen
 Jenna Gassmann toivoo, että diabetesta sairastavien lapsien vanhempien väsymystä ymmärrettäisiin paremmin.
 – Joudun edelleen heräilemään yöllä, pitämään puhelinta hälytystilassa ja tarkistelemaan asioita. Joku saattaa ajatella, että insuliinipumppu on kätevä, kun siinähän pitää vain painaa yhtä nappia. Se on kuitenkin vain murto-osa hoidosta.
 Ikävuosien karttuessa vastuuta diabeteksen hoidosta voidaan siirtää osittain lapselle. Se tuo monelle itsenäisyyden ja varmuuden tunnetta, mutta asiassa on kääntöpuolensa.
 – Voi olla, että teini-iässä tekee mieli paiskata insuliinipumppu seinään ja kieltää koko sairaus. Silloin on olennaista tukea nuorta, Laura Tuominen-Lozić Diabetesliitosta sanoo.
 1-tyypin diabetes kulkee mukana läpi elämän. Jos lapsi sairastuu 3-vuotiaana, vanhempien on käsiteltävä asia päiväkodissa, koulussa ja harrastuksissa.
 Vanhempana sairastunut saattaa muuttaa toiselle paikkakunnalle ja mennä töihin, jossa asiaa joutuu käymään läpi uudelleen ja uudelleen.
 – Sairautta on jatkuvasti suhteutettava muuttuviin elämäntilanteisiin. On kuin joutuisi sairastumaan yhä uudelleen, mikä on yksi henkisesti rankimmista asioista diabetekseen sairastuneille. Nykyaikaisen diabeteshoidon avulla sairastunut kykenee kuitenkin elämään oman näköistään elämää, sanoo lastentautien erikoislääkäri Anu-Maaria Hämäläinen.
 Laura Tuominen-Lozić toivoo, että juuri diabeteksen kokonaisvaltaiseen hoitoon keskityttäisiin enemmän.
 – Onnistuneeseen hoitoon tarvitaan osaavan lääkärin ja hoitajan lisäksi ravitsemusterapeutti, kuntoutusohjaaja, jalkojen hoitaja ja psykologi, hän sanoo.
 Liikunta voi laskea verensokeria, mikä on muistettava ottaa huomioon sairautta hoidettaessa. Tiina Karppi / Yle
 Tärkeintä tuki ja vapaus
 Jenna Gassmann ja ensi syksynä toisen luokan aloittava Milo Laine ovat oppineet elämään pojan 1-tyypin diabeteksen kanssa omalla tavallaan. Äidille se on tarkoittanut sen hyväksymistä, että sairaus saattaa yllättää yhä edelleen.
 Terveille lapsille ikävät, mutta usein harmittomat taudit kuten flunssa ja oksennustauti, ovat vieneet Milon muutaman kerran sairaalaan. Kuudessa vuodessa sairauden oikkuja on kuitenkin oppinut ymmärtämään.
 Tärkeintä on turvata Milolle osaava tuki koulussa, vapaa-ajalla ja kotona.
 – Milolle tulee antaa tilaa elää ihan tavallista elämää, leikkiä kavereiden kanssa ja syödä kesällä jäätelöä. Kun Milo kasvaa, hän voi ottaa itse enemmän vastuuta hoidostaan. Me aikuiset olemme taustalla varmistamassa, että kaikki menee hyvin.

Hälyttävä muutos: Lasten vanhemmat eivät enää tunnista diabeteksen oireita – lapsia jopa kuollut happomyrkytykseen


Summary: Perjantaina kaksi laukkaratsua kuoli saman yhtiön radalla.

People for the Ethical Treatment of Animals

Yhdysvalloissa samalla laukkaradalla on kuollut jo 24 hevosta sitten joulukuun lopun.
 Tuorein tapaus on kolmevuotias ruuna. Hevonen kaatui harjoituksissa perjantaina ja jouduttiin lopettamaan, raportoi uutistoimisto AP.
 Onnettomuudet ovat tapahtuneet Santa Anitan laukkaradalla Kaliforniassa. Radan omistaa yhtiö nimeltä The Stronach Group.
 Perjantaina myös toisella yhtiön radalla Marylandin Baltimoressa kuoli kolmevuotias tamma. Se kaatui juuri maalilinjan yli päästyään.
 Molemmille hevosille on määrä tehdä ruumiinavaus.
 Edellisen kerran hevonen kuoli Santa Anitan radalla maaliskuun lopussa. Viime joulukuun 26. päivästä lähtien radalla on kertynyt jo 24 kuolemantapausta. Se on herättänyt monien tahojen mielenkiinnon ja kiinnittänyt huomiota eläinten terveyteen ja turvallisuuteen.
 Poliitikotkin kommentoineet tapauksia
 Los Angeles Timesin mukaan  Santa Anitan tapauksia selvittää neljä täyspäiväistä laukkakisojen turvallisuudesta vastaavan lautakunnan tutkijaa. Myös Los Angelesin piirikunnan syyttäjä on perustamassa ryhmän tutkimaan kuolemia.
 Myös poliitikot ovat heränneet, heistä nimekkäimpänä kalifornialaissenaattori  Dianne Feinstein , joka on vaatinut radan toiminnan keskeyttämistä tutkinnan ajaksi.
 Eläinsuojelujärjestö Peta on kritisoinut molempia kuolemantapauksia.
 Ratoja tutkittu, säätä syytetty
 CBS2-kanavan mukaan  Santa Anitan radalla kuoli viime vuonna 36 hevosta. Lähtöä kohti laskettuna lukema oli suurempi kuin Yhdysvaltain radoilla keskimäärin.
 Los Angeles Timesin mukaan on epäselvää, löytyykö Santa Anitan nousseille kuolemantapausmäärille koskaan lopullista vastausta. Rataa pyörittävä yhtiö on tutkinut ratojansa löytääkseen syyn korkeille kuolinluvuille, mutta mitään epänormaalia ei ole löytynyt.
 Kuolemista on syytetty myös säätä.
 National Geographicin mukaan  useimmat Santa Anitan hevosten kuolemantapauksista ovat liittyneet raajoihin kohdistuviin vammoihin.
 Viime vuonna kuoli lähes 500 hevosta
 Yhteensä Yhdysvaltain laukkaradoilla kuoli viime vuonna lähes 500 hevosta, keskimäärin lähes kymmenen hevosta viikossa,  New York Times havainnollistaa.
 Lehden mukaan alan uudistamista vaativat pitävät lääkkeiden käytön sääntelyä tärkeänä, sillä lääkkeiden avulla hevoset juoksevat luonnottoman lujaa. Niiden avulla voidaan myös peittää eläimen kipua.
 Lääkkeiden käyttöä on  kritisoinut myös Peta .
 Santa Anitan rata on kevään aikana suljettu määräajaksi kahdesti kuolemantapausten vuoksi ja toimintatapoja on muutettu. Myös lajin sisällä on tehty  esityksiä toimintatapojen muuttamiseksi .
 Kuolemantapaukset eivät ole  tehneet hyvää lajin imagolle .
 Kielteinen julkisuus huolestuttaa lajin ammattilaisia
 New York Timesin  mukaan kuolemantapausten tuoma kielteinen julkisuus ja yleisön kriittiset asenteet huolestuttavat hevosten kasvattajia.
 Kentuckylainen kasvattaja  Walker Hancock  sanoi New York Timesille pelkäävänsä, että laukkakisat elävät laina-ajalla.
 – Tämä ei ole kestävä tapa. Yleisön käsitystä on kyettävä muuttamaan ja siistittävä tätä lajia, jos aiomme selviytyä, Hancock kommentoi lehdelle.

Samalla laukkaradalla kuollut 24 hevosta alle puolessa vuodessa – laukkakisojen huono maine kasvaa Yhdysvalloissa


Summary: Suomi on autohifismin kärkimaa Euroopassa.

Joensuulainen  Mikko Lievonen  hankki ensimmäiset autostereonsa 17-vuotiaana. Kun ikää oli tarpeeksi myös ajokorttiin, ensimmäiset stereot päätyivät vuoden 1976 Ford Escortiin.
 Sen jälkeen Lievonen onkin keskittynyt autostereoiden luukuttamiseen poikkeuksellisella tarmolla. Eikä Lievonen ole tyytynyt pelkkään stereoiden kuunteluun. Autostereoiden tuunaamisesta on tullut elämäntapa.
 Esimerkiksi maaliskuussa Lievonen soitti stereoitaan Itävallan Salzburgissa 148,6:n desibelin voimakkuudella. Sillä irtosi hopeaa autoaudioiden Euroopan mestaruuskisoissa wall -luokassa.
 Hopea ei ole häpeä, mutta onhan se tietysti hienoa, että Mikko Lievosen aisapari  Marko Kinnunen  voitti omassa 4 woofer luokassaan kultaa. Voitto irtosi 149,6 desibelillä.
 Se on hirvittävä mökä ja verrattavissa…. niin, mihin tuollaista ääntä voi verrata?
 – Onhan se 40 desibeliä enemmän kuin lentokoneen laskeutuessa, Mikko Lievonen hymähtää.
 Suomi on autohifismin kärkimaa Euroopassa
 Suomalaisten sanotaan viihtyvän hiljaisuudessa, mutta kyllä Pohjolasta löytyy myös mökän taitajia. Maaliskuussa Salzburgissa pidetyissä autoaudion Euroopan mestaruuskisoissa suomalaiset olivat paras maa. Itävallasta oli tuliaisena 7 kultaa ja 3 hopeaa.
 Äänenpaineautojen kilpailuluokat määräytyvät basson koon ja bassojen lukumäärän mukaan. Autot testataan virallisella kisalevyllä, jolla on kuusi kilpailua varten tehtyä kappaletta.
 Tuomariston valitsemaa kappaletta soitetaan ensin auton ovet ja luukut suljettuna, sen jälkeen kappaletta soitetaan ovet auki puoli minuuttia ja lopuksi lasketaan desibelien keskiarvo.
 Desibelien lisäksi arvioidaan vielä auton ulkonäkö ja työn laatu. Esimerkiksi kaapelit eivät saa repsottaa miten sattuu.
 Ja kaapelia, sitä riittää. Esimerkiksi Marko Kinnusen EM-kultaa voittaneessa Volvon farkkumallissa sitä on kuutisenkymmentä metriä.
 Metakalle ei näy loppua
 Mikko Lievonen arvelee elämänsä aikana rakentaneensa toistakymmentä äänenpaineautoa eikä Ford Escortista alkaneelle uralle näy loppua.
 Ei, vaikka moni jaksaakin ihmetellä, onko tällaisessa harrastuksessa mitään järkeä.
 – Se on harrastus ja elämäntapa samalla tavalla kuin toisille on golfin pelaaminen ja kalastaminen. Tää on meille se meidän juttu.

Karjalasta kajahtaa: 150 desibeliä! – Laskeutuvan lentokoneen melukin on hennompi kuin joensuulaismiesten autostereoissa


Summary: Vastaavanlainen lähtöauto on käytössä koko maailmassa vain Solvallan radalla Ruotsissa.

Siinä se on. Korskeanpunainen Porin raviradan uusi ylpeydenaihe. Yhdysvalloista Miamista kontissa Suomeen tuotu uusi lähtöauto.
 Tai oikeastaan se oli tullessaan "vain" tavallinen avolava-auto. Tai ei sittenkään ihan tavallinen, sillä paripyörillä varustettu nelivetoinen Chevrolet 3 500 on kokoluokaltaan suurin sarjavalmisteinen pick up -auto.
 Auto tuotiin Miamista Yhdysvalloista Poriin tuunattavaksi.  Tapio Pukkila / Yle
 Kun auto saapui Poriin, raviradalla alkoi ideapaja möyhiä. Syntyneet ideat puettiin suunnitelmaksi ja auto matkasi toiveiden mukaan työstettäväksi porilaiseen alan erikoisliikkeeseen Auto-Kirmolaan.
 Auto tekee suomalaista ravihistoriaa
 Tuhannen tunnin työn jälkeen auto on nyt lisävarusteltuna ja pellit puunattuna silmien edessä Porin raviradalla valmiina tositoimiin.
 Porin Ravit Oy:n hallituksen puheenjohtaja  Janne Ojanen  ja vuosikymmenet Porin raviradalla lähtöautoa ajanut  Kari Niemi  myhäilevät tyytyväisinä.
 – Tosi mahtavalta tuntuu, eihän tällaista ole muualla maassa, Niemi sanoo.
 Ja tosiaan Porissa tehdään suomalaista ravihistoriaa. Koko maailmassakin ainoastaan Ruotsissa Solvallan raviradalla on vastaavanlainen lähtöauto käytössä. Auto on varusteltu Porissa nimittäin elämysautoksi, ei pelkästään lähtöautoksi.
 – Haluttiin keksiä uusia elämyksiä raviyleisölle. Tästä pääsee aivan lähietäisyydeltä katsomaan, kun hevonen kiihdyttää starttiin, Ojanen kuvailee.
 Lähtöauton kuljettaja Kari Niemi ( vas. ) ja raviradan hallituksen puheenjohtaja Janne Ojanen ovat tyytyväisiä radan uuteen hankintaan. Katja Halinen / Yle
 Auton lavakatsomo kuin huvipuistosta
 Siispä kyytiin. Auton lavalle on asennettu nahkaistuimet seitsemälle katsojalle. Kun autoon kapuaa, tulee vähän samankaltainen olo kuin huvipuistolaitteeseen mennessä. Turvavyöt kiinni ja sen jälkeen kuljettaja laskee hydraulisesti lasikuomun alas.
 Autossa on paikat seitsemälle katsojalle. Katja Halinen / Yle
 Auto kaartaa radalle. On koelähdön aika tai oikeastaan koeajon. Nimittäin arkipäivänä ei radalla ole ravilähdön pääosan esittäjiä eli hevosia mukana.
 Mutta tunnelmaan silti pääsee, kun auton vauhti alkaa kiihtyä. Ratamaisema aukeaa aivan erilaisesta kuvakulmasta kuin normaalisti katsojana raveissa.
 – Hevonen juoksee nopeimmilllaan vähän yli kuuttakymppiä. Ohjeistuksen mukaan lähtöviivalla auton nopeuden kuuluu olla 52 kilometriä tunnissa. Ja sen jälkeen pitää kiihdyttää karkuun hevosista. Silloin nopeus nousee lähes sataan kilometriin tunnissa, Janne Ojanen kertoo.
 Vauhdin hurman aistii ilman hevosiakin
 Näin tosiaan vauhti kiihtyy kuin oikeassa lähtötilanteessa.
 Myös siivekkeet levittäytyvät auton taakse kuin oikeassa lähdössä. Vauhdin hurma ottaa valtaansa. Tilanteesta puuttuu ainoastaan hevosten korske ja arvatenkin kilpailutilanteesta kiiluvat silmät aivan lähietäisyydeltä.
 Rata on suoraan silmien edessä auton katsomotuoleilta. Katja Halinen / Yle
 Autolähdössä hevoset asettautuvat rinnakkain lähtöauton siivekkeiden taakse. Katsojat seuraavat autossa lähtöä tummennetun lasin takaa, jotta hevoset eivät pelästy herkässä tilanteessa. Hevosille uusi lähtöauto ei muuten tuo sinänsä mitään uutta.
 – Tärkeintä hevoselle on, että auto kiihtyy tasaisesti ja siirtyy nopeasti alta pois.
 Hevonen kiihtyy maksiminopeuteen muutamassa sekunnissa. Lähtökiihdytys on koko juoksun asetelmille usein ratkaiseva.
 – Autosta näkee lähietäisyydeltä, miten ohjastaja ottaa hevosellaan kärkipaikan.
 Hevosten turpakuvat välittyvät ratayleisölle
 Auton siivekkeisiin asennetut kamerat ottavat lähikuvaa hevosista kiihdytystilanteessa. Kuvat välitetään radan katsomon näytöille ja jättiscreenille.
 Oikeassa ravilähdössä katsojat kuulevat autoon sisälle selostuksen ja radan kuulutukset. Istuinkatsomoon voidaan kytkeä tarpeen mukaan myös lämmitys päälle eli kyytiin pääsee ympäri vuoden.
 Lähtöauto on näkösällä raviradan katsomoalueella, josta se siirtyy radalle.  Katja Halinen / Yle
 Uusi lähtöauto on Porin radalle 100 000 euron investointi. Radalla tiedetään, että ihmiset haluavat nykypäivänä elämyksiä. Lähtöauton kyytiin pääsee raveissa parillakympillä.
 – Ihmisillä on vapaa-aikaa paljon, mutta on myös paljon kilpailevia tapahtumia ja ihmiset valitsevat niitä haluamiensa elämyksien mukaan, miettii Porin Ravit Oy:n hallituksen puheenjohtaja Janne Ojanen.
 Auto on ensimmäisen kerran virallisesti käytössä Porin raveissa tänään lauantaina.

Tuunattu elämysauto tarjoaa Porin raveissa ainutlaatuisen kokemuksen: Lähtökiihdytys aukeaa aivan silmien edessä


Summary: Kapellimestari Salonen odottaa uudelta hallitukselta vahvaa kulttuuriministeriä, joka kaivaa taiteelle jopa lisää rahaa.

Yle TV1:n Ykkösaamussa haastateltu säveltäjä, kapellimestari  Esa-Pekka Salonen  sanoo, että uutta kulttuuripolitiikkaa on muovattava vanhojen ja tasa-arvoisten juuriemme pohjalta.
 – Olen tietoinen ja ylpeä siitä, että Suomen työväenliike ja myös alkiolainen maalaisliitto lähtenyt alusta alkaen siitä, että työläisille, viljelijöille ja naisille pitää olla samanlainen pääsy kulttuuriin kuin yläluokalla on.
 Pääsy taiteen, tiedon ja kulttuurin luo on oltava kaikkien oikeus, painottaa Salonen.
 – Taidetta ja politiikkaa ei voi erottaa toisistaan. Suomen poliittisin taitelija on Sibelius. Poliittisempi kuin KOM-teatteri tai Agit Prop aikoinaan. Sibeliuksella oli valtava merkitys suomalaisen poliittisen ja kansallisen identiteetin muodostumisessa ja myös sille, miten Suomi nähtiin ulkopäin.
 Salosen mukaan ei voi erottaa omiksi lokeroikseen taidetta, taloutta ja vaikkapa politiikkaa.
 – Vaan kysymys kuuluu: millaisessa yhteiskunnassa me haluamme elää? Toinen kysymys kuuluu: Millä keinoin tällaiseen yhteiskuntaan päästään?
 Salonen toivoo uudeksi kulttuuriministeriksi vahvaa henkilöä, joka puolustaa tonttiaan ja jopa kaivaa taiteelle jopa lisää rahaa.
 Antti Rinteelle terveiset: vähävaraisillekin mahdollisuus opiskella musiikkia
 Nyky-Suomea Esa-Pekka Salonen tarkastelee ulkosuomalaisena luottavaisin mielin.
 – Huolimatta muutamista viimeaikaisista tapahtumista, Suomessa ollaan valveilla. Täällä ei olla hylätty rationalismin ja tieteen kunnioitusta ja arvoja. Suomessa suurimmaksi osaksi poliitikot ovat taitavia ammatti-ihmisiä. Vasta kun amatöörit alkavat sössiä politiikassa, alkaa mennä huonosti. Politiikka pitäisi nähdä ammattina, johon pitäisi opiskellen valmistua.
 Esa-Pekka Salonen toivoo hallitukselta, että taidelaitosten tukea jatketaan.
 –Toivon, että tukea jopa mahdollisesti nostetaan ainakin indeksin mukaan. Suomessa hyvä tilanne, koska yleisöä riittää. Kävijämäärät oopperassa ja musiikkitalossa ihan tapissa. Tällaista energiaa täytyy tukea. Jos tuki on riittävä, hinnat voi pitää tasolla, joka takaa kaikille mahdollisuuden nauttia näistä palveluista.
 Salonen jatkaa vielä vanhan työväenluokkaisen ja alkiolaisen kulttuuri-ideaalin ylistystä.
 – Se, että kaikilla on pääsy kulttuurin äärelle, on syvästi demokraattinen idea. Mutta myös koulutukseen on satsattava. Aikanaan 1960-70-luvuilla meille perustettiin kattava musiikkiopistoverkosto, jossa opiskelu oli käytännössä ilmaista. Instumentinkin sai lainaksi, jos perheellä ei ollut varaa. Ja tämä oli siis demarien projekti.  Antti Rinteelle  (sd.) terveisiä, että pitää tästä traditiosta kiinni!

Esa-Pekka Salonen penää hallitukselta työväenluokkaisia ja alkiolaisia juuria – haluaa kulttuurin jokaisen saataville


Summary: Omatoimireissaaja tekee valintansa omalla riskillä, mutta mokaa vähemmän, jos ottaa asioista kunnolla selvää.

Suomalainen matkailija hermostuu lentojen myöhästymisestä ja peruuntumisesta, majoituksesta ja auton vuokrauksesta.
 Euroopan kuluttajakeskukseen tuli vuonna 2018 tuhatkunta matkailuun liittyvää valitusta, joista valtaosa koski lentoja.
 Satoja omatoimireissuja tehnyt kokkolalainen  Minna Harjunpää  ja Euroopan kuluttajakeskuksen johtava asiantuntija  Hertta Raatikainen  jakavat parhaat vinkkinsä onnistuneeseen omatoimireissaamiseen.
 Minna Harjunpään sadat ulkomaanmatkat ovat vieneet mitä erikoisimpiin paikkoihin. Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Lennot ja varaukset
 Minna Harjunpää:
 Aina selain incognito-tilaan, kun etsii lentoja tai majoitusta, etteivät erilaiset sivustot ala lähettää ehdotuksiaan. Pahimmassa tapauksessa lennon tai huoneen hinta nousee, jos käy monta kertaa katsomassa ilman incognito-tilaa.
 Porukalla reissatessa jokaiselle kannattaa yleensä varata erikseen oma lento. Tai ainakin verrata, kumpi vaihtoehto, kaikki kerralla tai jokainen erikseen, tulee halvemmaksi. Parhaimmillaan olemme kaverien kanssa säästäneet lennoista 250 euroa tällä tavalla.
 Pelkkä menolippu voi koitua ongelmaksi. Pari kaveriani eivät päässeet kohdemaan lentokenttää pidemmälle, koska heillä ei ollut paluu- tai jatkolentoa, eli eivät voineet esittää todistusta, etteivät ole aikeessa jäädä maahan. Eri maiden käytännöt kannattaa selvittää tarkasti.
 Myös lentopäiviä vertaamalla voi säästää satasia. Halvin lento löytyy usein muutaman välilaskun kautta. Tosin nykyään maksan mielelläni muutaman kympin enemmän, jos pystyn matka-ajassa säästämään vaikkapa 10 tuntia.
 Pakettimatka onnistuu joskus yllättämään ja voittaa hinnassa. Paras löytöni oli Britanniasta ostettu viikon all inclusive pakettimatka Tunisiaan. Kaikki ruuat ja juomat, ilmastoitu hyvä hotellihuone, kolme allasta ja minigolf, menopaluu-lennot Suomesta ja menopaluut Briteistä yhteensä 260/henkilö.
 Näkymä Hong Kongista. Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Hertta Raatikainen:
 Sopimusehdot on syytä lukea kunnolla. Ne pitäisi löytyä yrityksen sivuilta. Kannattaa myös etukäteen varmistaa, että netissä näkyvä hinta on kokonaishinta veroineen ja muine maksuineen.
 Tarkkana myös omissa tiedoissa ja päivänmäärissä. Jälkeenpäin korjailu saattaa olla maksullista.
 Luottokortti on turvallisin maksutapa. Jos jokin menee pieleen, luottokorttiyhtiö vastaa kuluttajalle. Esimerkiksi konkurssitilanteessa kuluttaja saa yleensä rahansa takaisin luottokorttiyhtiöltä, joka velkoo konkurssipesää.
 EU:n alueella lentomatkailijoilla, myös omatoimireissaajilla, on yhdenmukaiset oikeudet lentojen viivästys- ja peruutustilanteissa. Käytännön soveltaminen ja käytäntöönpano voivat vaihdella ja matkustaja voi joutua odottamaan kauan lentoyhtiön vastausta ja vakiokorvauksia.
 Kuluttajan pitää aina tehdä valitus lentoyhtiölle esimerkiksi sähköpostilla. Kirjallista näyttöä tarvitaan, jos korvausten saannissa toivotaan kuluttajaviranomaisten apua.
 Moni varaa auton lentokentältä. Autosta kannattaa heti napata tarkat kuvat. Meillä on tullut valituksia, että vanhaa naarmua yritetään maksattaa vuokraajalla. Ilman kuvia ollaan sana sanaa vastaan.
 Angkor Wat, Siem Reap, Kambodza Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Majoitus
 Minna Harjunpää:
 Olin varannut huoneen etukäteen selvittelemättä sen kummemmin asiaa. Kun pääsimme Latvian Riikaan perille yöllä, majoitusta ei yhtäkkiä ollutkaan. Kävelimme muutaman tunnin talvisilla kaduilla, ennen kuin löytyi kukkarollemme sopiva majapaikka.
 Nykyään olen aina ennen varauksen tekemistä yhteydessä asiakaspalveluun tai yrittäjään sähköpostitse tai soittamalla. Viestittelystä voi päätellä paljon. Ensi kesän Lontoon reissumme majoitus kaatui siihen, kun yritys vastaili yhä nihkeämmin, jos kysyin vähänkin kriittisempiä kysymyksiä. En ottanut heiltä huonetta.
 Aasian kaupunkeihin kannattaa varata majoitus vain ensimmäiseksi yöksi. Netin mainoskuvat eivät aina vastaa todellisuutta. Varaan lisäyöt vasta paikan päällä. En tyydy vastaanottovirkailijan antamiin tietoihin, vaan pyydän saada nähdä huoneen.
 Kämpässä ei kannata jättää ruokaa näkyville. Heräsimme Thaimaassa yöllä rapinaan. Rotta söi pöydällä olevassa muovipussissa banaaneja, eikä pelännyt meitä yhtään.
 Sijainnilla on merkitystä. Keskustan laitamilla on halvempaa majoittua, mutta matkustaminen maksaa ja vie aikaa. Kannattaa miettiä uhratako kolmen päivän kaupunkilomalla aikaa junassa tai metrossa istumiseen vai maksaako sen verran enemmän, että pääsee melkein joka paikkaan kävellen.
 Harjunpää on bongannut reissullaan myös valkokankailta tutun temppelin. Esimerkiksi Tomb Rider-elokuvassa esiintynyt, viidakon valtaama Ta Prohm temppeli löytyy Kambodzasta. Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Hertta Raatikainen:
 Majoituksessa pätee sama kuin lennoissa, kannattaa valita mahdollisimman luotettava kauppakumppani. Jos yritykseltä ei löydy yhteystietoja, miettisin, voiko siihen luottaa.
 Vaikka verkkosivut ovat suomenkieliset, asiakaspalvelu ei välttämättä toimi suomeksi.
 Kannattaa selvittää jo etukäteen, mitä sopimusehdot sanovat. Onnistuuko vaikkapa varauksen muuttaminen tai peruuttaminen? Saako peruutettaessa rahat takaisin?
 Majoituksen hinta ei välttämättä ole koko totuus. Päälle voi tulla ylimääräisiä maksuja esimerkiksi siivouksesta ja kaupunkiverosta. Näistä pitäisi selkeästi kertoa kuluttajalle.
 Luottokortin tietoja ei kannata koskaan antaa chatissa tai sähköpostilla.
 Muiden matkailijoiden tekemiin hotelliarvosteluihin pitää suhtautua kriittisesti. Viranomaisten tietoon on tullut, että jotkut majoituksen tarjoajat ovat maksaneet positiivisista kommenteista tai karsineet negatiivisia palautteita sivuiltaan.
 Isojen majoitusvälittäjien sivustojen kautta ei välttämättä aina löydä parasta hintaa. Joskus edullisin versio löytyy soittamalla suoraan hotelliin.
 Yksi Unescon maailmanperintökohteesta: Boudnath Stupa, Kathmandu, Nepal  Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Hankaluudet
 Minna Harjunpää:
 Ongelmatilanteisiin omatoimireissaajan paras apu on suomalainen sitkeys ja päättäväisyys. Tärkeintä on ajaa asiaansa rauhallisesti ja ilman rähinää.
 Olin Nepalissa, kun siellä syttyi sisällissota. Minulla oli lentolippu Bangkokiin, mutta jäin ulkonaliikkumiskieltojen takia useiksi päiviksi jumiin eri kaupunkeihin. Kun vihdoin pääsin Kathmanduun ja lentokentälle, yritin vaihtaa lentolippuni. Kansainvälinen yhtiö ei suostunut siihen Nepalin poliittisen tilanteen takia.
 Istuin sinnikkäästi odottamassa yhdeksän tuntia, että pääsin kentän pomon puheille. Selitin ja vaadin, että minun on päästävä seuraavana päivänä koneeseen. Sanoin, että lentoyhtiö käski odotella kentällä koneeseen pääsyä. Seuraavana aamuna olin ensimmäinen tai toinen matkustaja, joka pääsi nousemaan Bangkokin lennolle.
 Joskus pulassa auttaa toimiminen maan tavalla. Laosin ja Vietnamin rajalla velloi niin valtava ihmismassa, ettei läpi päässyt millään. Otin kavereiden passit, ja jyräsin neljän passin ja pienen rahatukon kanssa suomalaisena amatsonina massan läpi virkailijan luokse. Ei kestänyt kuin hetken, kun sain leimatut passit takaisin. Virkailijaa kiinnosti vain raha, ei se kenelle muut passit kuuluivat.
 Koh Phi Phi, Thaimaa. Minna Harjunpään valokuva-arkisto
 Vaikka kuinka varmistelisi, koskaan ei voi tietää, mitä tapahtuu. En lähtisi yhdellekään matkalle ilman matkavakuutuksia.
 Olen joutunut lääkäröimään Lontoossa ja Thaimaassa. Minut on ryöstetty Pariisissa ja tavaroitani on varastettu Thaimaassa. Vakuutusyhtiö on aina korvannut ilman minkäänlaisia ongelmia.
 Monelta harmilta välttyy, kun tutustuu reittinsä maihin etukäteen. Tietoa ei kannata hakea keskustelupalstoilta, vaan esimerkiksi suurlähetystöjen ja ulkoministeriöiden sivuilta. Se mikä päti viime vuonna, ei välttämättä ole voimassa enää nyt.
 Sama on passien ja viisumien kanssa. Kannattaa selvittää kohdemaasta, tarvitaanko viisumi, ja kauanko passin on oltava voimassa vielä reissun päättymisen jälkeen.
 Hertta Raatikainen:
 Omatoimimatkailija on ongelmatilanteissa pääasiassa omillaan. Pakettimatkalaisilla on turvanaan matkatoimisto, jolla on huolehtimisvelvollisuus asiakkaistaan.
 Kuluttajansuojan näkökulmasta turvallisinta on matkustaa EU- ja ETA-maiden alueella, koska meillä on yhtenäiset kuluttajasuojasäädökset. Kuluttajajärjestöt voivat auttaa ongelmissa näillä alueilla.
 Suurin osa omatoimimatkoista sujuu ongelmitta. Kokemuksemme mukaan omatoimimatkailijat ovat fiksuja, kielitaitoisia ja valistuneita. He osaavat lukea sopimusehdot, vertailla hintoja ja ovat tietoisia oikeuksistaan. Vain pieni osa omatoimimatkailijoiden ongelmista päätyy kuluttajaviranomaisten käsittelyyn asti.
 Lisää aiheesta:  Lomareissua ostamassa ja matkasivusto tarjoaa sinulle vakuutusta? Huomioi ainakin nämä 7 seikkaa ennen kuin klikkaat

Näin vältät omatoimimatkailun sudenkuopat – lue reppureissaajan ja kuluttajan edunvalvojan vinkit


Summary: Italian Lega-puolueen johtaja Matteo Salvini isännöi 11 kansallismielisen puolueen mielenosoitusta iltapäivällä. Perussuomalaisia edustaa Laura Huhtasaari.

Turistien kansoittamalle historialliselle Duomo-aukiolle pystytettiin perjantai-iltana isoa lavaa Milanon keskustassa. Lauantaina iltapäivällä aukio täyttyy turistien sijaan Euroopan kansallismielisen oikeiston äänestäjistä.
 Italian sisäministeri ja Lega-puolueen johtaja  Matteo Salvini  on kutsunut kaupunkiin yhdentoista eurooppalaisen oikeistopopulistiliikkeen johtajat kahdeksan päivää ennen eurovaaleja. Tavoitteena on saada kokoon laitaoikeiston yhteinen ryhmä Euroopan parlamentissa.
 Nimekkäimmät hahmot lavalla ovat Ranskan  Marine Le Pen  ja Alankomaiden  Geert Wilders . Perussuomalaisia edustaa varapuheenjohtaja  Laura Huhtasaari .
 Luvassa on myös vastamielenosoituksia, sillä vaikka Milano sijaitsee keskellä Salvinin johtaman Legan kotiseutua, Lega on vapaamielisessä suurkaupungissa epäsuosiossa.
 – Muille puolueille on riski liittoutua kansallismielisen italialaisen kanssa, sillä italialaiset eivät ole kovin suosittuja tämän aatesuunnan sisällä, arvioi professori  Vittorio Emanuele Parsi  Milanon katolisesta yliopistosta.
 Hän viittaa siihen, että Salvini on luvannut olla noudattamatta EU:n tiukkoja budjettikurisääntöjä. Milanon torille kokoontuneista puolueista taas ainakin perussuomalaiset, Vaihtoehto Saksalle, Itävallan Vapauspuolue ja Hollannin Vapauspuolue ovat pikemminkin vaatineet kovempaa budjettikuria Välimeren mailta.
 – Salvini puhuu varmasti monista asioista, mutta hän ei aio puhua budjetista, Parsi ennakoi.
 Kokoontuminen on riski myös Salvinin itsensä kannalta. Hänen on sisäpoliittisista syistä osoitettava, että hän on vahva johtaja jolla on liittolaisia muualla Euroopassa. Kansallismieliset puolueet eivät kuitenkaan ole helppoja kumppaneita.
 – Hän osoittaa, että hänellä on liittolaisina ihmisiä jotka sanovat: Suomalaiset ensin, saksalaiset ensin, ranskalaiset ensin. Kaikki ensin paitsi italialaiset. Ei ole helppoa hallita kansainvälistä liittoumaa jossa kaikki sanovat: Minun kansani ensin, ja muista ei niin väliä, professori Parsi sanoo.
 Italian sisäministeri, Lega-puolueen johtaja Matteo Salvini kampanjoi Verolin kaupungissa keskiviikkona. Federico Proietti / EPA
 Hänen mukaansa liittouman puolueita yhdistää se, että kaikki haluavat laittaa Euroopan integraation peruutusvaihteelle. Näiden puolueiden mielestä paluu menneeseen suvereenien valtioiden aikaan on mahdollista ja hyödyllistä.
 Professori ei kuitenkaan ennakoi puolueiden liittoumasta kovin pitkäikäistä. Vaikeuksia tulee kun pitäisi muodostaa yhteisiä kantoja asioihin.
 – Mitä tehdään siirtolaisille? Pitääkö Italia kaikki itsellään, vai jaetaanko heitä muihin maihin? Kuvittele budjettisääntöjä, vajetta, unionin menoja ja velkasääntöjä, Parsi sanoo.
 Salvini käyttääkin professorin mukaan perussuomalaisia ja muita puolueita kotimaanpoliittisten tarkoitusperiensä edistämiseen. Parsin mukaan hänen todellinen tavoitteensa on osoittaa eurovaalien yhteydessä poliittista voimaa kotimaassa, ja sen jälkeen laukaista uudet vaalit, päästä eroon hallituskumppanista Viiden tähden liikkeestä ja muodostaa uusi hallitus  Silvio Berlusconin  Forza Italian kanssa.
 Salvini on Parsin mukaan opportunisti, jolla ei lopulta ole vahvoja periaatteita joista hän ei voisi luopua. Esimerkiksi läheiset välit Venäjän johtoon ovat taktiikkaa.
 – En usko että hän oikeasti rakastaa Venäjää tai [presidentti]  Putinia . Hän hyödyntää Putinia kansainvälisenä ystävänä, samaan tapaan kuin [presidentti Donald]  Trumpia . Se on hajota ja hallitse -politiikkaa, sanoo professori Vittorio Emanuele Parsi.
 Milanon Duomo-aukiolle rakennettiin perjantaina lavaa kansallismielisten kokoontumista varten. Petri Raivio / YLE

Euroopan kansallismieliset näyttävät voimaansa Milanossa – Professori: Kaveeraaminen Italian laitaoikeiston kanssa voi olla riski perussuomalaisillekin


Summary: Osa sisällissodassa kuolleiden haudoista on edelleen kadoksissa. Niiden löytyminen on perimätiedon varassa.

Hautausmaa on hiljainen, mutta valoisa. Hennot auringonsäteet sivelevät jäkälöityneen kiven pintaa. Tuuli käy vanhojen kuusien riippuviin oksiin. Ne huojuvat raskaina.
 Outi Sanén  käsi koskettaa satavuotiaan hautakiven nurkkaa. Hän on etsinyt tätä paikkaa vuosia. Kiven alla lepää Sanén isoisoisä, jonka Sané lupasi löytää isälleen ennen tämän kuolemaa.
 Matka sisällissodassa punaisten puolella taistelleen  Kalle Niemisen  haudalle on ollut pitkä, sillä etenkin punaisten hautapaikkoja ei ole kirjattu mihinkään viralliseen dokumenttiin.
 Sisällissota jäi kiinni liimatuille sivuille
 Nyt 48-vuotias Outi Sané ei muista, että sisällissotaa olisi käsitelty koulun historian tunneilla kovinkaan laajasti. Hänen kotipaikkaseutunsa Jämsänjokilaakso tunnetaan verisestä Länkipohjan taistelusta sekä poikkeuksellisista yöllisistä teloituksista, joita tehtiin myös  Jämsän kirkon kellotapulin juurella .
 – En tiedä, olenko ollut leväperäinen historian tuntien suhteen, vai onko se asia jätetty Jämsän järkyttävän historian vuoksi koulussa vähemmälle. Huhujen mukaan 1980-luvulla Länkipohjan historian opettaja on liimannut oppikirjasta sisällissotaa käsittelevät sivut yhteen.
 2000-luvun alussa sisällissodan tapahtumat alkoivat kuitenkin kiinnostaa. Suvun historia tuli ensimmäistä kertaa puheeksi isän kanssa. Hän kertoi, että Sanén isoisoisä oli toiminut Länkipohjan taistelussa punaisten hevosmiehenä kuljettaen ruokaa sotatantereelle ja haavoittuneita kotiin.
 Tuossa taistelussa Kalle Nieminen oli myös kuollut. Muuta tietoa ei ollut, ja Sané huomasi aukkojen suvun historiassa vaivaavan ikääntyvän isänsä mieltä. Hän etsi Suomen sotasurmat 1914-1922 -arkistosta isoisoisänsä sivun.
 – Isopappani, Valkaman Kallena tunnettu Kalle Nieminen oli kuollut Länkipohjan taistelussa 16.3.1918. Kuolintapa-otsikon alla luki mestattu. Teloitetun hevosmiehen kohtalo tuntui surulliselta, mutta en selvittänyt asiaa silloin enempää.
 Vuonna 2017 keskustelu heräsi jälleen, kun Sané katsoi isänsä kanssa  Noora Kytöharjun  ohjaaman dokumenttielokuvan  Kahtia jaettu kansa . Dokumentti kertoo vuoden 1918 tapahtumista Jämsänjokilaaksossa.
 – Isä sanoi, ettei tiedä ollenkaan, mihin hänen pappansa on haudattu. Se oli minulle hälyttävä tieto. Sinä päivänä, 17.4.2017, lupasin, että etsin isälle Kallen haudan. Siitä matka lähti oikeastaan kunnolla liikkeelle.
 Outi Sanélla on yksi kuva isoisovanhemmistaan Elina ja Kalle Niemisestä. Outi Sanén kotiarkisto
 Tiedonmurusia alkoi ilmestyä
 Alkuun mielessä oli vain valtava määrä kysymyksiä. Sané tiesi, että sodassa oli kolme osapuolta: punaiset, valkoiset ja puolueettomat. Hän tiesi, että hänen suvussaan oli ollut jokaisen osapuolen edustajia. Isän isän suku oli ollut punaista, äidin suku valkoista, ja isän äidin suku neutraalia.
 Sané alkoi selvittää sukulaisiltaan ja muilta vanhoilta jämsäläisiltä, mitä he tiesivät Jämsän ja Länkipohjan tapahtumista. Perimätietoa alkoi löytyä.
 Osa vihjeistä oli kuitenkin ristiriitaisia. Toisten lähteiden mukaan Kalle Niemisen nimi oli kirjoitettuna Länkipohjan joukkohautaan. Sisällissodan tapahtumista kirjoittaneen tietokirjailija  Jukka Rislakin  teosten mukaan Nieminen oli kuitenkin tuotu taisteluiden jälkeen Jämsään.
 Pienten tiedonmurusten putoillessa ja niitä kootessa kului vuosi. Helmikuussa 2018 murusten keskelle putosi pommi.
 – Olin etsinyt jälleen tietoa Jukka Rislakin kirjoista. Siellä luki, että Kalle ei ollutkaan hevosmies. Hän oli toiminut kuularuiskumiehenä, joka sen ajan kielellä tarkoitti konekiväärimiestä. Eikä siinä kaikki. Isopappani oli kirjan mukaan ampunut Lapuan suojeluskunnan johtohahmot, komppanianpäällikön  Matti Laurilan  ja ehkä myös hänen poikansa, siis kuuluisan Lapuan lumiauran.
 Samana iltana Kalle Nieminen ja muut konekiväärimiehet, joita Sanén mukaan oli yhteensä yhdeksän, oli viety Länkipohjassa sijaitsevan Mäkelän kestikievarin taakse riviin ja ammuttu.
 – Se oli iso shokki. Soitin isälleni, ja sanoin, että teille on syötetty pajunköyttä. Isäni isä ei ollut kertonut koskaan lapsilleen, mitä hänen isänsä oli Länkipohjassa tehnyt.
 Uutinen sai Sanén isän hämilleen.
 – Mitä siinä kohdassa voi ajatella, kun tapahtumista, jotka yhtäkkiä järkyttävät, on kulunut sata vuotta? Siinä menee pakostakin hiljaiseksi, Sané toteaa.
 Outi Sané kertoo ihmetelleensä paljon sitä, miksi 39-vuotias neljän lapsen isä lähti sotaan. Niko Mannonen / Yle
 Suru täytyi käsitellä
 Yhtäkkiä Sané löysi itsensä tilanteesta, jossa hän teki sata vuotta sitten tapahtuneiden asioiden johdosta surutyötä. Hän pohti, mitä omasta isopapasta pitäisi ajatella.
 – Häntä ei ollutkaan teloitettu hevosmiehenä, vaan verta vuodattaneena konekiväärimiehenä. Pitäisikö minun ajatella, että hän oli petturi vai sankari, vai mikä?
 Lopulta Sané päätti suhtautua isoisoisäänsä yhtenä tuhansista muista sisällissodassa taistelleista. Miehenä, joka monen muun tavoin oli tarttunut aseeseen, koska yritti viedä maansa asioita parempaan suuntaan.
 Maaliskuun 17. päivänä vuonna 2018 pienimuotoisessa, molempia sodan osapuolia kunnioittaneessa Länkipohja 1918 -tilaisuudessa Sané kertoi, kuinka matka Kallen haudan etsimiseen oli alkanut ja edennyt. Tilaisuuteen osallistujat kävivät Länkipohjan joukkohaudalla, jonka Sané luuli vielä tuolloin olevan myös isoisoisänsä hauta.
 Illalla Sanésta tuntui, että Länkipohjaan jäi jotakin suurta. Olo oli kevyempi. Suru oli surtu.
 Ja kuitenkin jotakin odottamatonta oli vielä edessä.
 Kallen vaimo piti päänsä
 Muistotilaisuuden jälkeen Sané kirjoitti Facebookiin käyneensä isopappansa haudalla Länkipohjassa. Messengeriin kilahti viesti, että eihän Kalle Nieminen ole Länkipohjan joukkohaudassa.
 – Ihmettelin, että niin mutta kun hänen nimensä lukee siellä.
 Kävi ilmi, että Sanén isoisoäiti  Elina  oli ollut Kallen kuoltua hyvin itsepäinen, ja Länkipohjassa oli ollut muitakin sukulaisia, jotka vaativat Kallen ruumiin tuomista Jämsään.
 – Minulle sanottiin, että Elina oli saanut tahtonsa läpi, ja Kalle on Jämsän mullissa.
 Todisteita Kallen ruumiin siirtämisestä Jämsään löytyi yhä enemmän. Selvisi, että Kallen takki, jossa oli luodin reikä rinnuksissa, oli myyty huutokaupassa Jämsässä. Sané soitti Jämsän seurakuntaan ja kysyi, mihin osaan hautausmaata etsiytyä. Yllätyksekseen hän kuuli, ettei Jämsästä löydy Kalle Niemisen hautaa.
 – Sieltä sanottiin, että kyllä sen täytyy olla Länkipohjassa, kun sitä ei heidän kirjanpidostaan löydy.
 Vanhat jämsäläiset olivat kuitenkin varmoja, että Kalle on haudattu Jämsään. Sané luotti heihin ja kertoi uutisen isälleen. 80-vuotiaan miehen kasvoilta näkyi helpotus.
 – Isä tuntui ilmiselvästi rauhoittuneelta. Hän oli pohtinut isoisänsä kohtaloa elämänsä aikana kovasti.
 Seuraavana kesänä Sanén isä kuoli.
 – Isäni oli syntynyt vuonna 1938 ja oli sitä sukupolvea, jolle ei puhuttu sisällissodan tapahtumista mitään. Olen onnellinen siitä, että isä sai tietää, että hänen pappansa hauta on Jämsässä. Hän oli elänyt koko ikänsä sellaisen ison möykyn kanssa.
 Vastaus löytyi valokuvien kautta
 Viime vuoden lopulla jämsäläisten Facebook-ryhmään ilmestyi Sanén isoisoäidin Elinan 85-vuotissyntymäpäiviltä kuva, jossa oli paljon väkeä. Sané kertoi kuvan alla etsivänsä Elinan miehen Kallen hautaa. Vuodenvaihteen jälkeen vastauskommentteja alkoi tulla toisensa perään.
 Ryhmässä alettiin pohtia yhteistuumin haudan sijaintia.
 Huhtikuun alussa joukkovoima tuotti tulosta. Syntymäpäiväkuvan alle tuli viesti, että eräästä sukututkimustietokannasta oli löytynyt valokuva hautakivestä. Kivessä luki Kalle Niemisen, Elina Niemisen sekä heidän tyttärensä, vuonna 1919 kuolleen  Aune Niemisen  nimet.
 Jämsäläisen Esa Kivelän lapsuusmuistot olivat ratkaiseva apu etsinnässä. Niko Mannonen / Yle
 Sanén silmien edessä oli kuva haudasta, mutta sen sijainti oli edelleen mysteeri. Sitten eräs vanha jämsäläinen,  Esa Kivelä , muisti kulkeneensa lapsena Jämsän vanhalla hautausmaalla Niemisten haudan ohi.
 Samasta paikasta, Jämsän vanhan hautausmaan keskivaiheilta, pieni, kallistunut ja jäkälän peittämä kivi löytyi lumen sulettua. Kivelä otti kivestä kuvan ja kuvasi videon Outi Sanélle, joka soitti saman tien seurakuntaan.
 – Ne seurakunnan ihmiset, joiden kanssa olin aiemminkin ollut tekemisissä, olivat aivan innoissaan. Sitä on ihmetelty yhdessä, miksi Kalle Niemisen nimeä ei löydy hautakirjanpidosta. Emme ehkä saa koskaan tietää sitä, Sane pohtii.
 Jämsän seurakunnan kiinteistö- ja hautaustoimen päällikkö  Päivi Kiven  mukaan Jämsän hautakirjanpito on vuodelta 1918 niin ajantasainen kuin mahdollista.
 – Syy Kalle Niemisen nimen puuttumiseen kirjanpidosta on yksinkertaisesti se, ettei seurakuntia velvoitettu tuolloin pitämään minkäänlaista hautakirjanpitoa, Kivi toteaa.
 Ensimmäiset ohjeistukset hautakirjanpidon ylläpitämisestä seurakunnille tulivat vasta vuonna 1929.
 – Kallen puolison, Elinan hauta kyllä löytyy kirjanpidostamme, mutta kirjanpitomme mukaan tähän hautapaikkaan ei ole haudattu muita kuin Elina, Kivi kertoo.
 Täyttä varmuutta Kallen ja Aunen hautaamisesta Elinan kanssa samaan hautaan ei Kiven mukaan ole.
 – On mahdollista, että omaiset ovat kaiverruttaneet nimet jälkeenpäin. Kalle Niemisen nimi lukee myös Jämsän vanhan hautausmaan perällä olevassa punaisten muistomerkissä.
 "Ihmiset ovat välittäneet"
 Nyt Outi Sané seisoo ensimmäistä kertaa haudalla, jossa lukee hänen molempien isoisovanhempiensa nimet. Jämsän seurakunta on myöntänyt vuosikymmeniksi unohtuneen haudan huoltajuuden sen mullassa nukkuvien pojanpojan tyttärelle. Sanélla on mukanaan ämpäri, pesuaine ja harja.
 – Se taitaa olla mustaa graniittia? hän kysyy ja pyyhkii silmäkulmiaan.
 – Kyllä se siltä näyttää, vieressä seisova Esa Kivelä vastaa. Hän on tullut mukaan näyttämään, mistä hautakivi löytyy.
 Musta kivi alkaa kiiltää. Niko Mannonen / Yle
 Kun likavesi huuhtoutuu pois, jäkälän peittämät mustat kirjaimet vaihtavat hiljalleen väriä kultaiseen. Sané pysähtyy katselemaan kultausta.
 – Se kertoo, että ihmiset ovat kuitenkin välittäneet. Vanhat sukulaiset kertoivat torpparina työskennelleen Kallen olleen hiljainen mies, joka lähti sotaan parantaakseen lastensa tulevaisuutta.
 Osa jäkälästä jää tarkoituksella reunoille muistuttamaan ajan kulumisesta. Viereen Sané asettelee kukkakimpun. Siinä on punaisia ja valkoisia kukkia.
 – Onhan tämä hieno huipennus, Sané huokaa.
 – Olen joutunut käymään läpi sukupolvia kestäneen trauman. Olen käsitellyt surua, jota Kallen leski Elina ei ole todennäköisesti koskaan saanut surra.
 Outi Sané aikoo uusia rapistuneen kultauksen, mutta haluaa pitää haudan ikääntyneen näköisenä. Niko Mannonen / Yle
 Kun muutaman vuoden kestänyt tunteiden myllerrys on alkanut helpottaa, mieleen on tullut uusia ajatuksia.
 – Olen miettinyt, että haluaisin tavata lapualaisen Matti Laurilan jälkipolvea. Vaikka tilanne oli silloin niin surullinen ja traaginen molemmin puolin, olisi hienoa, jos voisimme katsoa yhdessä tätä maata jossa elämme, ja ehkä paiskata kättä ja halata.
 Hautapaikkoja ei ole kartoitettu
 Varmaa tietoa sisällissodassa kaatuneiden tai kuolleiden hautapaikoista on vaikea löytää. Erityisesti punaisten hautapaikkoja jäi kirjaamatta mihinkään viralliseen dokumenttiin, ja tieto sodan uhrien viimeisestä leposijasta on kulkenut vain perimätiedon välityksellä.
 Kirkko ei ole tilastoinut sotien uhrien hautapaikkoja, eikä niiden kartoittaminen ole myöskään meneillään olevan sotasurmatietokannan päivityshankkeen prioriteetti.
 Suomen sotasurmat 1914–1922 -arkiston suunnittelija  Ilkka Jokipiin  mukaan vankileireillä kuolleille osataan tyypillisesti sanoa oletettu hauta vankileirin joukkohaudasta. Hän ei kuitenkaan osaa arvioida, kuinka suuri osa sisällissodan uhreista lepää tällä hetkellä kadoksissa.
 – Kirkon kirjoista voisi selvitä, onko vainaja siirretty mahdollisesti kotipaikkakunnalle. Jos meille tulee tieto hautapaikasta, kirjaamme sen ylös, mutta punaisilla on aika vähän hautaustietoja, Jokipii kertoo.
 Työväenmuseo Werstas on koonnut kartan tiedossa olevista  punaisten muistomerkeistä . Valkoisten muistomerkit ja haudat ovat Jokipiin mukaan paremmin tiedossa. Niistä on koottu lista  Wikipediaan .
 Kalle Niemisen nimi on listattuna myös Jämsän vanhalla hautausmaalla olevassa punaisten muistomerkissä. Niko Mannonen / Yle
 Jos sisällissodassa kuolleen sukulaisen haudan haluaa löytää, neuvoo Jokipii selvittämään ensin, miten sukulainen on kuollut ja missä.
 – Jos on kuollut taisteluissa, saattaa olla joukkohaudassa metsässä. Jos on kuollut vankileirillä, vankileirin aineistosta voi löytyä hautauspaikka. Jos sitä ei löydy, sitä voi vielä yrittää vainajan kotiseurakunnasta. Jos sielläkään ei ole tietoa, on mahdollista, että asia jää selviämättä.
 Suurimmalla osalla sisällissodassa kuolleista on tiedossa jokin kuolinsyy. Jokipii kuitenkin muistuttaa, että arkistossa oleva tieto pohjautuu alkuperäislähteisiin, joiden paikkansapitävyys ei aina ole täsmällistä.
 – Siellä saattaa lukea, että on kaatunut, mutta todellisuudessa onkin jäänyt taistelun tiimellyksessä vangiksi ja tullut ammutuksi vankina. Suurimmalla osalla pitää paikkaansa se, mitä tietokannassa lukee, mutta tietokantaa täytyy lähestyä lähdekriittisesti.
 Lue myös:
 Haluatko ymmärtää mitä Suomessa oikein tapahtui vuonna 1918? Uppoudu Ylen laajaan verkkojuttukokoelmaan sisällisodasta
 Timo Pekkonen sai vasta aikuisena tietää, että häneltä salattiin oikea ukki – häpeä kasvoi teloituksesta, jossa ukin olisi pitänyt kuolla
 Kun 300 vainajaa siirretään työkoneiden hälystä kirkkomaan rauhaan, tarvitaan arkeologeja, oikeuslääkäreitä ja rikospaikkatutkijoita – näin harvinainen haudansiirto toteutetaan
 Perheet eivät unohda - 9 tarinaa sisällissodasta
 Korjattu 18.5.2019 klo 16.01: Matti Laurila ei ollut Lapuan liikkeen johtohahmo, vaan Lapuan suojeluskunnan.

Isoisoisän hautaa etsiessä löytyi suvun vaikenema tarina – Outi Sané kävi läpi sisällissodan aikaisen trauman


Summary: Sateita ei ole viikonloppuna luvassa. Alkuviikolla lämmintä ja kosteaa ilmaan virtaa Suomeen Baltiasta.

Viikonloppua vietetään varsin aurinkoisessa ja kesäisessä säässä. Ylen meteorologin  Matti Huutosen  mukaan lämpötila yltänee hellelukemiin tänään lauantaina maan länsi- ja lounaisosassa.
 Huomenna sunnuntaina hellettä on luvassa vieläkin laajemmalti, ja helleraja voi rikkoutua suuressa osassa maan etelä- ja keskiosaa. Toistaiseksi vuoden  korkein lämpötila  mitattiin viikko sitten Pohjois-Karjalassa Ilomantsissa, jossa lämpötila kohosi 25,2 asteeseen. Tuo ennätys rikkoutunee viikonlopun aikana.
 – Tänään päivän korkeimmat lämpötilat ovat siinä 24-25 asteessa ja sunnuntaina 25-26 asteessa, sanoo Matti Huutonen.
 Matti Huutonen / Yle
 Ainoastaan aivan Lapin pohjoisosassa sää on viileämpää ja lämpötilat jäävät viikonloppuna alle 15 asteeseen. Sateita ei ole lähipäivinä luvassa, mutta hallaan kannattaa varautua ainakin ensi yönä Etelä-Suomea myöten.
 Nopeaa kylmenenistä ei ole luvassa alkuviikostakaan, mutta sade- ja ukkoskuuroja voi tulla eri puolilla maata. Syynä on lämpimän ja kostean ilmamassa leviäminen Suomeen Baltiasta. Huutosen mukaan maan eteläosassa lämpötila kohoaa alkuviikollakin yli 20 asteeseen ja pohjoisessakin päästäneen 15 asteeseen.
 – Sitten, kun mennään loppuviikkoa kohden niin lämpötilat tipahtavat maan keskiosassa lähemmäksi kymmentä astetta ja etelässä alle 20:n.

Nyt on kesäistä! Helleraja rikkoutunee huomenna laajalti Etelä- ja Keski-Suomessa – Lämmin sää jatkuu alkuviikolla


Summary: Itävallan varaliittokansleri ilmoitti eroavansa. Taustalla on videomateriaali vuodelta 2017.

Itävallan varaliittokansleri  Heinz-Christian Strache  on ilmoittanut eroavansa.
 Aiemmin lauantaina uutistoimisto Reutersin lähteet kertoivat, ettei Itävallan liittokansleri  Sebastian Kurz  aio enää tehdä yhteistyötä äärioikeistolaista vapauspuoluetta edustavan Strachen kanssa.
 Strachen mukaan hänen tilalleen tulee liikenneministeri  Norbert Hofer .
 Kurzin odotetaan kommentoivan asiaa myöhemmin iltapäivällä.
 Eron syynä on videomateriaali, joka vuosi julkisuuteen perjantaina.
 Nauhoilla vaikuttaa siltä, että Strache lupaa järjestää valtion urakoita venäläisenä sijoittajana esiintyvälle naiselle. Vastineeksi hän odottaa taloudellista ja poliittista tukea.
 Video on kuvattu ennen vuoden 2017 vaaleja piilotetuilla kameroilla.
 Videoiden sisällöistä kertoivat  perjantaina Der Spiegel  ja  Süddeutsche Zeitung . Der Spiegel kertoo varmistaneensa videon aitouden.
 Video on kuvattu loma-asunnolla Ibizalla. On epäselvää, mikä motivaatio sen takana on.
 Videolla esiintyy Strachen lisäksi  Johann Gudenus , joka on nykyisin vapauspuolue FPÖ:n eduskuntaryhmän johtaja. Miehet epäilevät ansaa, mutta astuvat siihen silti.
 Spiegelin mukaan videolla esitettyihin moninaisiin suunnitelmiin lukeutuu muun muassa keskustelu itävaltalaisen  Kronen Zeitung  -lehden hankkimisesta vaalivoiton pönkittämiseksi.
 Venäläisnainen väittää miehille harkinneensa lehden ostamista ja kysyy uudelleen ja uudelleen, mitä saa, jos ostaa lehden ja auttaa FPÖ:n ykköseksi. Strache vastaa, että sen jälkeen voidaan keskustella mistä tahansa.
 Keskusteluita käydään myös esimerkiksi tieurakoista.
 Strachen vapauspuolue ja Kurzin kansanpuolue muodostivat yhdessä hallituksen  loppuvuodesta 2017 .
 Wienin keskustassa suuri ihmisjoukko on osoittanut mieltään ja vaatinut uusia vaaleja.
 Aiheesta muualla:
 Der Spiegel:  Is Austria's Vice Chancellor for Sale?
 Süddeutsche Zeitung:  In der Falle  (maksumuurin takana)
 Süddeutsche Zeitung:  Strache-video. Das sind die Schlüsselszenen
 Kronen Zeitung:  Strache nach Video vor Aus und wir vor Neuwahlen?
 Päivitetty 13.32 tiedoilla Strachen erosta.

Hämmentävä skandaalivideo johti varaliittokanslerin eroon Itävallassa – puoluejohtajan epäilyttäviä puheita salakuvattiin Ibizalla


Summary: Virpi Mäki löysi Take Thatin vasta aikuisena.  Nyt hän reissaa keikoilla Lontoossa ja tapaa siellä muita faneja.

Virpi Mäki , 54, purskahtaa nauruun kysymykselle siitä, onko hän tapetoinut makuuhuoneen seinät Take Thatin julisteilla. Ei tietenkään ole.
 Mutta. Hänellä on "muistoseinä". Se on takkahuoneessa. Siellä on kuvia ja yksi julistekin.
 – Vähän kyllä häpeän itseäni, että käyttäydyn kuin teinit. Mutta olen silti sitä mieltä, että ikä on pelkkä numero, elämä pitää elää.
 Virpi Mäki haluaakin korostaa, että ihmisen pitäisi olla joskus itsekäs ja toteuttaa omia unelmiaan, hullujakin, silloin kun siihen on mahdollisuus, eikä lykätä niitä tulevaisuuteen.
 – Koska sitten voi olla liian myöhäistä. Kun tekee sitä mistä tykkää, tulee onnelliseksi ja onpa vanhana sitten mitä muistella.
 Take Thatin konsertti Lontoossa toukokuussa 2019. Virpi Mäki
 Oma juttu löytyi aikuisena
 Virpi Mäki on kurikkalainen perheenäiti, joka lasten aikuistuttua ja lennettyä pesästä löysi viimein oman juttunsa. Harrastuksen, joka on paljon enemmän kuin bändi tai fanitus, vaikka siitä kaikki alkoikin seitsemän vuotta sitten. Se on yhteisö, entuudestaan tuiki tuntemattomia ihmisiä, eri puolilta maailmaa, jotka jakavat saman intohimon.
 Eri ikäisistä naisista koostuva porukka tutustui toisiinsa sosiaalisessa mediassa, popyhtye Take Thatin faniryhmässä Facebookissa. Sittemmin heistä on tullut sydänystäviä, jotka vaihtavat kuulumisia lähes päivittäin ja tapaavat toisiaan yhtyeen konserteissa.
 Fanikulttuurin tutkija  Janne Poikolaisen  mukaan Virpi Mäen tarina on melkein kuin kouluesimerkki siitä, miten fanikulttuuri toimii nykyisin.
 – Voidaankin sanoa, että internet ja sosiaalinen media ovat suurin murros fanikulttuurin historiassa.
 Musiikki, fanitietous ja faniyhteisöt ovat muutaman klikkauksen päässä.
 Se, että ihminen voi fanittaa kotoa käsin tai anonyymisti ovat Poikolaisen mukaan vaikuttaneet siten, että fanikulttuurin piiriin on tullut yhä enemmän varttuneempia yleisön jäseniä ja toisaalta myös entistä nuorempia lapsia.
  "Niiden showthan ovat spektaakkeleita ja aivan valtavan upeita. Bändihän on kuuluisakin siitä, että konsertit tehdään ihan viimeisen päälle", Virpi Mäki sanoo. Virpi Mäki
 Ikimuistoiset Lontoon olympialaiset
 Poikabändi Take That dominoi Ison-Britannian listoja 1990-luvulla. Yhtyeen suosiosta kertoo, että sen hajoamisen vuoksi vuonna 1996 Isossa-Britanniassa piti avata avustusnumeroita, joihin hätääntyneet fanit saivat soittaa.
 Virpi Mäki oli tuohon aikaan pienten lasten kotiäiti. Hän tiesi yhtyeen, mutta se ei herättänyt sen kummempia tunteita: ei musiikki tai yhtyeen hajoaminenkaan.
 Take That teki comebackin kymmenen vuotta myöhemmin nelihenkisenä. Robbie Williams oli jättänyt yhtyeen jo ennen sen hajoamista.
 Kun bändi esiintyi Lontoon olympialaisten päättäjäisissä vuonna 2012, se oli hetki, joka tiesi Virpi Mäelle menoa.
 – Silloin se kolahti. Aloin etsiä netistä ja YouTubesta lisätietoa ja mitä enemmän sain selville, sitä enemmän halusin tietää.
 Lippu oli lahja itselle
 Vuonna 2013 Mäki löysi Take Thatin faniyhteisön Facebookista.
 Sama porukka päätyi juttelemaan usein ja huomasi jakavansa samanlaisen huumorintajun. Kun ryhmän muut jäsenet alkoivat puhua lippujen hankkimisesta Lontoon konserttiin, ajatus alkoi kiehtoa Virpiäkin.
 – Silloin ajattelin, että mikä minua pidättelee. Päätin, että vuonna 2015, kun täytän 50, se on lahja minulta minulle: ostan lipun Take Thatin konserttiin.
 Kun Take That esiintyi Lontoossa O2-areenalla kesäkuussa 2015, Virpi Mäki oli paikalla noin 20 000 muun fanin kanssa.
 – Löysin oman istuimeni ja katselin ympärilleni. Muistan ajatelleeni, että näin tultiin Kurikasta tänne: tämä on se mun juttu.
 Virpi Mäki kehuu, että Take Thatin konsertit ovat kokonaisvaltaisia elämyksiä kaikille aisteille.  Virpi Mäki
 Facebook-tuttujen kanssa keikalle
 Ensimmäiselle konserttimatkalle Virpi Mäen aviomies lähti matkaseuraksi, vaikka ei konserttiin mukaan tullutkaan. Silloin Virpi tapasi stadionilla ensi kertaa yhden faniyhteisön tuttavistaan.
 – Poruhan siinä tuli molemmilta. Oli fantastista tavata ihminen, johon oli tutustunut vain Facebookissa. Oltiin heti samalla aaltopituudella ja aivan kuin olisi tunnettu aina.
 Virpi Mäki kertoo, että koko faniyhteisö on ihmeellinen. Eri ikäisiä ihmisiä eri puolilta maailmaa: joukossa jo 1990-luvun fanien lapsiakin sekä Virpin kaltaisia "myöhäisheränneitä". Silti heidän välillään vallitsee merkillinen yhteys sosiaalisen median välityksellä.
 Virpi Mäen Take That -faniyhteisön ydinporukkaan kuuluu yhdeksän jäsentä. Yksi on Kanadasta, yksi Yhdysvalloista ja kuusi Isosta-Britanniasta. He tapasivat ensimmäistä kertaa kasvotusten Virpin seuraavalla konsettimatkalla, vuonna 2017 Birminghamissa.
 – En osaa sanoin kuvailla, miltä se tuntui, kun ne ihmiset olivat konkreettisesti siinä. Olimme kuin sisarukset – ei sitä osaa selittää. He olivat kaikki tosi sydämellisiä ja meillä oli niin hauskaa yhdessä.
 Viime vuonna Virpi Mäki kävi katsomassa kolme Gary Barlow'n keikkaa ja tänä vuonna toukokuussa kaksi Take Thatin konserttia Lontoossa. Hän naurahtaa kuitenkin olevansa "pieni tekijä". Tuttava esimerkiksi on käynyt katsomassa saman konsertin 14 kertaa Englannissa.
 Virpi ja Kaisa ovat Take Thatin yhdistämiä ystäviä.  He kävivät yhdessä katsomassa Gary Barlow'ta Lontoossa. Viestejä oli alun perin vaihdettu twitterissä. "Meillä oli tosi kivaa, vaikka ei entuudestaan tiedetty toisistamme muuta kuin nimet", Virpi Mäki kertoo. Virpi Mäki
 Fanit ja idolit ovat lähentyneet toisiaan
 Sosiaalinen media vaikuttaa merkittävästä Virpi Mäen harrastuksen ylläpitoon. Paitsi että hän ystävineen kommunikoi ja pitää yhteyttä somessa, siellä ovat myös bändin jäsenet.
 – He ovat aktiivisia sosiaalisessa mediassa, informoivat mitä on tulossa ja näkyvät siellä itsekin usein. Tiedän että on paljon staroja, jotka ovat paljon passiivisempia. Tuntuu että nämä välittävät hyvin paljon faneistaan.
 Poikolainen vahvistaa Mäen kokemuksen: sosiaalinen media on tehnyt fanien ja idolien välisestä vuorovaikutuksesta välittömämpää. Hän sanoo, että selkeimmillään se näkyy esimerkiksi juuri fanichateissa.
 Hän huomauttaa, että vaikka internet ja sosiaalinen media mahdollistavat paljon hyvää, niin monia sosiaalisen median negatiivisia piirteitä liittyy myös virtuaalisiin faniyhteisöihin. Niissäkin on toisinaan ilkkumista, trollaamista ja suoranaista kiusaamistakin, jos ei muuten, niin ulkopuolisten toimesta.
 Lisäksi faniutta kuvataan Poikolaisen mukaan monenlaisilla negatiivisilla ja stereotyyppisilläkin luonnehdinnoilla. Silti positiiviset seikat vievät tutkijan mukaan selkeän voiton.
 – Puhutaan pakkomielteisyydestä ja hysteriasta, mutta kyllä itse näen, että fanius on ensisijaisesti positiivinen ja vahvasti voimauttava ilmiö. Sekin on positiivista, että faniutta ei ole ikään kuin velvoitetta jättää enää sinne nuoruuteen, kuten oli ennemmin.
 Virpi Mäki käy konserttireissuillaan katsomassa saman konsertin kahdesti tai jopa kolmesti. "Konsertti näyttäytyy aivan erilaisena riippuen siitä, katsooko sitä ihan lavan edestä tai vaikkapa jostain takaa", hän sanoo. Virpi Mäki
 "Se antaa niin paljon"
 Virpi Mäki ei nuorena käynyt konserteissa, eikä fanittanut oikeastaan mitään tai ketään.
 Kun hän sitten viisikymppisenä hurahti poikabändiin, tutustui sosiaalisessa mediassa uusiin ihmisiin ja lähti yksin reissuun – se oli yllätys lähipiirille, mutta eniten ehkä Virpille itselleen.
 Itsekin hän on pohtinut, mikä hänet mahtoi saada repäisemään. Eikä hän tyrmää, etteikö viidenkympin villityksellä olisi voinut olla osuutta asiaan.
 – Ainakin minusta on tullut rohkeampi. Ja ehkä se, kun lapset ovat muuttaneet kotoa, on vaikuttanut. Olen aina ollut sellainen, että laitan muut etusijalle, mutta nyt on tullut aika, että voin ajatella itseäni.
 Kotijoukot toipuivat nopeasti hämmästyksestä, jonka äidin poikabändiin hurahtaminen aluksi aiheutti. Eikä Take Thatin kohdalla oikeastaan voi puhua poikabändistäkään enää, sillä bändin jäsenet Gary Barlow, Mark Owen ja Howard Donald ovat itsekin viisikymppisiä perheenisiä.
 – Laitan konserttireissuilta perheenjäsenille kuvia whatsappilla ja he näkevät keiden kanssa olen ja miten kivaa meillä on. He tietävät, kuinka onnellinen olen, kun palaan ja ymmärtävät, että se auttaa taas jaksamaan arjessa. Se antaa niin paljon.

Virpi Mäki osti itselleen 50-vuotislahjaksi lipun Take Thatin konserttiin – ja siitä se sitten lähti: "Ihmisen pitäisi olla joskus itsekäs ja toteuttaa omia unelmiaan, hullujakin"


Yhdysvalloissa on eletty kulunut viikko tiukkojen aborttiuutisten keskellä. Sen innoittamana sanomalehti  Washington Post muistutti artikkelissaan mieleen , kuinka Yhdysvaltain ensimmäinen abortin kieltävä laki syntyi.
 Tiivistetysti tarina menee näin.
 1800-luvun alkupuolella Connecticutissa eli saarnaaja nimeltä  Ammi Rogers . Hän oli kiistelty hahmo, mutta suosittu kannattajiensa keskuudessa. Naiset pitivät Rogersista, ja Rogers naisista.
 Viisikymppisenä, noin vuonna 1817 hän ryhtyi suhteeseen parikymppisen  Asenath Smithin  kanssa.
 Smith tuli raskaaksi ja avioliitto oli suunnitteilla – kunnes Rogers perui sanansa.
 Tuohon aikaan ei välttämättä hetkauttanut, että lapsi syntyy ennen kuin avioliittoa on täynnä yhdeksän kuukautta. Rogersin mielestä se tekisi kuitenkin hallaa hänen maineelleen, joten hän vaati Smithiä hankkimaan abortin ennen avioliittoa.
 Washington Postin mukaan Rogers hankki lääkettä, jonka oli tarkoitus lopettaa raskaus. Kun se ei auttanut, Rogers hankki jonkinlaisen työkalun. Sekään ei heti toiminut, joten Rogers pakeni.
 Hieman myöhemmin Smith synnytti kuolleen lapsen.
 "Suora vastaus" skandaaliin
 Rogers pidätettiin ja päätyi oikeuteen vuonna 1820. Tällaisesta oikeuteen joutuminen oli harvinaista. Tapausta tutkinut oikeustieteen professori  Lolita Buckner  arvioi Washington Postille, että Rogers päätyi oikeuteen, koska oli tunnettu.
 Ongelma oli, että Rogers ei rikkonut mitään varsinaista lain kohtaa.
 Oikeuskäsittelyt olivat ilmeisen värikkäitä. Rogers esimerkiksi sieppasi Smithin ja tämän siskon, jotta he eivät voisi todistaa oikeudenkäynnissä.
 Rogers sai lopulta kahden vuoden rangaistuksen seksuaalisesta väkivallasta.
 Vuonna 1821 Connecticutin lainsäätäjät hyväksyivät lain, joka kielsi lääketieteelliset raskaudenkeskeytykset sen jälkeen, kun sikiön liikkeet saattoi tuntea. Syytteeseen joutui lain myötä lääkkeen tarjoaja, ei nainen.
 Lolita Buckner arvioi Washington Postille, että laki oli "suora vastaus" Rogersin ja Smithin skandaaliin.
 Pian perässä seurasi osavaltioita, jotka säätivät vastaavia lakeja.
 Lue lisää:   How a sex scandal led to the nation’s first abortion law 200 years ago
 Ensin Alabama, sitten Missouri
 Tällä viikolla Yhdysvalloissa on keskusteltu vilkkaasti aborttilakien tiukennuksista.
 Ensin  Alabamassa hyväksyttiin  maan tiukin aborttilaki. Se ei salli aborttia edes raiskaus- tai insestitapauksissa ja uhkaa abortin tekeviä lääkäreitä jopa 99 vuoden vankeusrangaistuksella.
 Perjantaina tiukkojen aborttiosavaltioiden joukkoon  liittyi Missouri , jossa osavaltion parlamentin edustajainhuoneessa meni läpi niin sanottu sydämenlyöntilaki. Lain myötä abortti tulisi kielletyksi, kun sikiön sydänäänet ovat kuultavissa.
 Vastaavan "sydämenlyöntilain" ovat aiemmin hyväksyneet Georgia, Kentucky, Mississippi ja Ohio.
 Alabaman kuvernööri Kay Ivey allekirjoitti tiukan aborttilain keskiviikkona.  EPA / Alabaman kuvernöörin toimisto
 Tavoitteena kaataa korkeimman oikeuden päätös
 Vuonna 1973 Yhdysvaltain korkein oikeus teki ratkaisun kuuluisassa tapauksessa nimeltä Roe vastaan Wade. Päätös vahvisti naisten oikeuden aborttiin Yhdysvalloissa.
 Keskustelu tästä päätöksestä on jatkunut lähes 50 vuotta. Osasyy esimerkiksi Alabaman tiukalle laille on, että sen toivotaan päätyvän käräjille, korkeimpaan oikeuteen asti ja kenties muuttavan Roe vs. Wade -päätöksen.
 Keskustelua sosiaalisessa mediassa
 Viikon aborttiuutiset synnyttivät liikettä myös sosiaalisessa mediassa. Twitterissä monet julkkikset kertoivat aborttikokemuksistaan tunnisteella #youknowme, tunnet (tunnette) minut.
 Tarinankerronan aloitti tv-juontaja  Busy Phillipps . Oman kokemuksensa jakoi esimerkiksi Sinkkuelämää-tähti  Cynthia Nixon .
 Hän kertoi Twitterissä äitinsä hankkineen abortin. Äidin oli vaikea keskustella aiheesta, mutta hän varmisti, että tytär tiesi asiasta. Vuonna 2010 Nixonin vaimolle tehtiin abortti, sillä sikiö ei olisi selvinnyt.
 Tuoreen kyselyn mukaan Yhdysvallat on kehittyneistä maista aborttikielteisin. YouGovin ja Cambridgen yliopiston kyselyn mukaan 46 prosenttia yhdysvaltalaisista ei hyväksy aborttia, kertoo  sanomalehti Guardian .

Saarnaajan avioliiton ulkopuolinen suhde johti Yhdysvaltain ensimmäiseen aborttilakiin