Summary: Venäjä on löytänyt ystäviä alueen kansallismielisistä ja populistisista piireistä, mutta sen suhde entisen itäblokin maihin on vähintäänkin mutkikas. Historian painolasti on raskas.

Serbiassa torstaina vieraillut Venäjän presidentti  Vladimir Putin  sai juhlavan vastaanoton. Serbian presidentti  Aleksandar Vučić  lahjoitti hänelle koiranpennun,  Pašan , joka on uskollisuudesta, itseluottamuksesta ja rohkeudesta kiitettyä serbialaista Šarplaninac-paimenkoirarotua.
 Vierailun kovassa ytimessä olivat Venäjän maakaasu- ja asekaupat Serbiaan.
 Putin kertoi, että venäläisyhtiöt ovat valmiita investoimaan Serbiassa 1,4 miljardia dollaria eli 1,2 miljardia euroa maakaasuputkeen. Putki toisi venäläistä kaasua Turkista Bulgarian kautta Serbiaan.
 Serbian presidentti lahjoitti Venäjän presidentille koiranpennun. Maxim Shipenkov / EPA
 Venäjä ja Serbia vaalivat vanhoja slaavilaisia yhteyksiä. Jugoslavian perimyssotien aikaan Venäjä profiloitui Serbian tukijaksi. Nykyisin tämä ilmenee ennen kaikkea jatkuvassa kiistassa Kosovon asemasta.
 Vučić on pyrkinyt tasapainottelemaan Venäjän ja EU:n välissä. EU:ssa Vučićin lämpimät Venäjä-suhteet herättävät epäilyksiä.
 Esimerkiksi Liettuan hallitus on pohtinut, seisoisiko Serbia jäsenenä EU:n yhteisen ulkopolitiikan takana vai tulisiko Serbiasta eräänlainen Venäjän viides kolonna EU:n sisään. Serbia ei ole liittynyt EU:n Venäjän-vastaisiin pakotteisiin.
 Venäjän keinovalikoimalla on rajansa
 Serbian ja Venäjän suhdetta voi pitää esimerkkinä niistä keinoista, joilla Venäjä voi yrittää vedota itäisen Euroopan valtioihin kamppailussa vaikutusvallasta.
 Venäjällä on tukenaan slaavilaiset ja ortodoksiset kulttuuriset yhteydet, energiapolitiikka ja EU-integraatiota kyseenalaistavat nationalistiset tunnot.
 Lisäksi monissa alueen maissa kommunismin jälkeinen villi ja harvainvaltainen kapitalismi on luonut otolliset kasvuolosuhteet sitkeälle korruptiolle. Venäjä on voinut hyödyntää sitä tavoitellessaan vaikutusvaltaa näissä maissa.
 Maxim Shipenkov / EPA
 Näillä vipuvarsilla on rajansa. Slaaviveljeyteen vetoaminen toimii niin kauan kuin Venäjä ei ala näyttäytyä komentelevana isoveljenä.
 Halpa maakaasu ja maiden saamat kaasun kauttakulkumaksut ovat houkutteleva tarjous, mutta energiaruuvin kiristäminen poliittisesti saa maat helposti etsimään korvaavia vaihtoehtoja Venäjän tuonnille.
 EU:n liberaaleja arvoja vastustavat poliittiset voimat voivat hakea selkänojaa kansallisten ja konservatiivisten arvojen nimiin vannovasta Venäjästä.
 Toisaalta Venäjän suurvaltahenkinen nationalismi näyttää pienten valtioiden näkökulmasta helposti ahdistavalta ja eri maiden nationalismit ajautuvat helposti haukauksiin keskenään.
 Niinpä esimerkiksi serbinationalismia tukiessaan Venäjä astuu entisen Jugoslavian muiden nationalistien varpaille.
 Korruptio taas tekee hallinnoista hauraita ja vihattuja, mikä voi johtaa yllättäviin kansannousuihin. Serbiassakin on nähty viime aikoina laajoja protesteja Aleksandar Vučićin hallintoa vastaan.
 Samaan aikaan tosiasia on, että suurin osa entisen itäblokin valtioista Euroopassa on Naton ja EU:n jäseniä. Ulkona ovat vain entiset neuvostotasavallat Ukraina, Valko-Venäjä ja Moldova. Ja Venäjä itse.
 Entisen Jugoslaviankin alueella Naton ja EU:n laajeneminen näyttäisi pikemminkin jatkuvan.
 Tässä välissä on muistettava, että Marsalkka  Josip Broz Titon  johtama sosialistinen Jugoslavia pyrki kylmän sodan aikana pysyttelemään blokkien ulkopuolella. Tito teki irtioton  Josif Stalinin  Neuvostoliitosta jo vuonna 1948.
 Länsi-Balkan: Takaiskuja Venäjälle
 Serbia on Venäjän avainliittolainen Länsi-Balkanilla, joka on nähty jopa yhtenä lännen ja Venäjän geopoliittisen kamppailun polttopisteistä. Länsi ja Venäjä syyttävät toisiaan epävakauden lietsomisesta.
 Talouskriisin, pakolaiskriisin ja nousevan oikeistopopulismin vuosina EU:n omat vaikeudet ovat hillinneet unionin laajentumisintoa.
 Viime vuoden helmikuussa EU kuitenkin esitteli uuden  Länsi-Balkanin strategiansa . Siinä tarkennettiin ehtoja EU-jäsenyydelle ja pyrittiin siten rohkaisemaan Serbiaa, Montenegroa, Bosnia-Hertsegovinaa, Kosovoa, Makedoniaa ja Albaniaa uudistuksiin.
 Maxim Shipenkov / EPA
 Samaan aikaan Venäjä ei näyttäisi saavuttaneen Länsi-Balkanilla kovin suuria voittoja.
 Venäjä ei esimerkiksi kyennyt estämään Montenegron liittymistä Natoon. Lokakuussa 2016 Montenegrossa tapahtui epäonnistunut vallankaappausyritys, jonka taustavoimaksi epäiltiin Venäjän sotilastiedustelua. Venäjä kiistää sekaantumisen.
 Jos kyseessä oli Venäjän valtion hanke, se näytti lähinnä Venäjän tehokkaiden vastakeinojen vähäisyyden. Marraskuussa 2018 Montenegron presidentti  Milo Đukanović  sanoi, että suhteet Venäjään ovat huonoimmat koskaan.
 Takaisku Venäjän vaikutusvallalle oli myös Kreikan ja Makedonian sopu pitkällisessä nimikiistassa.  Nyt nimeksi on päätetty Pohjois-Makedonian tasavalta .
 Sopu avaa Makedonialle pääsyn Natoon ja Euroopan unioniin. Aiemmin Nato- ja EU-maa Kreikka oli estänyt tämän veto-oikeudellaan, koska se vastusti Makedonia-nimen käyttöä.
 Kamppailu iski myös Venäjän ja Kreikan suhteisiin: Kreikka karkotti viime heinäkuussa maasta venäläisdiplomaatteja, joiden syytettiin lietsoneen nimisovun vastaisia protesteja Pohjois-Kreikassa.
 Bosnia-Hertsegovinan Nato-jäsenyys sen sijaan näyttää epätodennäköiseltä, sillä maan serbiväestö vastustaa sitä.
 Samaan aikaan kun EU, Nato ja Venäjä kiistelevät vaikutusvallasta, kaikessa hiljaisuudessa näyttämölle on astunut nouseva talousmahti Kiina, jonka sijoitukset Länsi-Balkanilla kasvavat.
 Entinen Neuvostoliitto: irtautumista, tasapainottelua ja väkivaltaa
 Entisen Neuvostoliiton maista Baltian maat tekivät heti selvimmän pesäeron entiseen keskusvaltaan. Ne ovat nyt Naton ja EU:n jäseniä.
 Georgian ja Ukrainan länsipyrkimyksiä Venäjä on kampittanut voimatoimin, Georgiassa vuoden 2008 sodassa ja Ukrainassa vuodesta 2014, jolloin Venäjä miehitti Krimin ja nostatti separatismia Itä-Ukrainassa.
 Kiovan Itsenäisyyden aukio eli Maidan nezaležnosti 21. helmikuuta 2014. Mielenosoitukset ja väkivaltaisuudet johtivat lopulta presidentti Viktor Janukovytšin syrjäyttämiseen. Pian Venäjä miehitti Krimin niemimaan ja tuki separatisteja Itä-Ukrainassa. Igor Kovalenko / EPA
 Kovat otteet toisaalta osoittivat Venäjän vaikutusvallan rajat näissä maissa: Niin sanottu pehmeä voima – taloudelliset ja kulttuuriset vaikutuskeinot – ei riittänyt.
 Venäjä on yrittänyt pitää entisen Neuvostoliiton alueen maita kasassa muun muassa Euraasian talousliiton ja Kollektiivisen turvallisuuden järjestön ODKB:n eli CSTO:n avulla.
 Talousliitto mukailee EU-mallia ja CSTO sotilasliittoa Naton malliin.
 Yleensä arvioidaan, että järjestöjen merkitys on jäänyt Venäjän toivomaa vähäisemmäksi. Euraasian talousliitolle erityisesti Ukrainan menetys oli kova takaisku.
 Valko-Venäjän presidentin Aljaksandr Lukašenkan ja Venäjän presidentin Vladimir Putinin suhteet eivät ole välttämättä niin hyvät kuin tästä kuvasta voisi ajatella. Presidentit puhuivat maiden suhteista joulukuussa 2018. Kirill Kudryavtsev / Pool / EPA
 Moni entisen Neuvostoliiton itsevaltainen johtaja tasapainottelee opportunistisesti lännen ja Venäjän vaikutusvallan välissä. Näin ovat toimineet Valko-Venäjän presidentti  Aljaksandr Lukašenka  ja useat Keski-Aasian johtajat.
 Lukašenka on väliin lähentynyt Venäjää ja väliin länttä. Nyt suhteet veljesmaahan ovat taas kireät.
 Entiset satelliitit: Raskas historia painaa
 Entä millainen on entisen keskusvallan suhde entisiin satelliittivaltioihin?
 Kuva on kirjava ja täynnä harmaan sävyjä. Kullakin valtiolla on hieman omanlaisensa historialliset perinteet ja kipupisteet suhteissaan Venäjään.
 Venäjän raskaana painolastina entisissä itäblokin valtioissa on sen historiallinen rooli kovaotteisena isäntänä.
 Neuvostosotilaille oli sanottu lähtiessä, että he tulevat Tšekkoslovakiaan vapauttajina. AOP
 Jos itäblokin valtiot osoittivat liiallisia merkkejä itsenäisyydestä, Neuvostoliitto turvautui voimakeinoihin: Näin kävi Unkarissa 1956 ja Tšekkoslovakiassa 1968.
 Toisaalta sosialistiblokkiin luetut Romania ja Albania kykenivät ajamaan varsin itsenäistä politiikkaa suhteessa Neuvostoliittoon. Albania irrottautui Varsovan liitostakin.
 Erilaisia suuntia Mustanmeren rannikolla
 Bulgariassa Venäjä muistetaan yhä vapauttajana Osmanien valtakunnan ikeestä 1878. Kylmän sodan aikaan Bulgaria laskettiin Neuvostoliiton lojaaleimpiin liittolaisiin.
 Nyt Bulgaria on EU:n ja sotilasliitto Naton jäsen. Samaan aikaan Bulgaria on varsin riippuvainen Venäjän maakaasuntuonnista.
 Suhde Venäjään on vaihdellut poliittisten suhdanteiden mukana.
 Bulgarian pääministeri Boiko Borisov keskusteli toukokuussa 2018 Venäjän presidentin Vladimir Putinin kanssa muun muassa maakaasusta.  Pavel Golovkin / Pool / EPA
 Pääministeri  Boiko Borisovin  oikeistolaista GERB-puoluetta on pidetty suhteellisen Venäjä-kriittisenä. Borisovin kaudella Bulgaria esimerkiksi torjui EU:n painostuksesta Venäjän South Stream -maakaasuputkihankkeen rannoiltaan.
 Opposition sosialisteja on pidetty perinteisesti Venäjä-myönteisinä. Sosialistien tukema entinen hävittäjälentäjä  Rumen Radev  nousi Bulgarian presidentiksi 2017 ja on ajanut edeltäjäänsä venäläisystävällisempää linjaa. Samaan aikaan myös GERB on lämmitellyt Venäjä-suhteita.
 Viime toukokuussa Boiko Borisov vieraili Venäjällä ja keskusteli jälleen energiahankkeista: Bulgariaa kiinnostaa Venäjältä Turkkiin rakennettavasta maakaasuputki Turk Stream.
 Romania on puolestaan huolissaan Venäjän toimista viereisellä Mustallamerellä.
 Krimin miehitys ja Itä-Ukrainan sota nostattivat Romaniassa vaatimuksia Naton läsnäolon lisäämisestä Mustallamerellä.
 Yhdysvaltain sotilaat harjoittelivat maihinnousua Naton harjoituksessa Mustanmeren rannikolla Romaniassa maalikuussa 2017. Robert Ghement / EPA
 Romaniaan on sijoitettu Venäjää suuresti ärsyttävän Yhdysvaltain ohjuspuolusjärjestelmän tukikohta.
 Suhdetta taustoittaa osin historia: Romaniassa muistetaan toisen maailmansodan aluemenetykset ja Neuvostoliitto miehittäjävaltana.
 Miehityksen jälkeisenä aikana Romanian pitkäaikainen diktaattori  Nicolae Ceaușescu  uskaltautui harjoittamaan usein Neuvostoliiton linjasta poikennutta ulkopolitiikkaa.
 Näin Romanialla oli jo lähtökohtaisesti erilainen suhde Venäjään kuin naapurillaan Bulgarialla.
 Visegrád: Maahanmuuttovastustus yhdistää, Venäjä-suhde erottaa
 Kysymys Venäjästä jakaa neljän keskieurooppalaisen maan Puolan, Unkarin, Slovakian ja Tšekin Visegrád-ryhmää. Niitä on tähän asti yhdistänyt erityisesti EU:n yhteisen pakolaispolitiikan vastustus.
 Suhteissa Venäjään äärilaitoja ovat Unkari ja Puola.
 Puolan hallitus suhtautuu Venäjään kaikkein kielteisemmin. Tšekissä presidentti myötäilee Putinin näkemyksiä kun taas hallitus on yleensä noudattanut EU-linjaa.
 Slovakia yrittää pitää hyvät suhteet Venäjään. Pääministeri  Viktor Orbánin  Unkari on lähestynyt Venäjää.
 Unkarilla voisi ajatella olevan historiallisesti hyvin viileät suhteet Venäjään. Oleellinen osa maan historiallista muistia on vuoden 1956 kansannousun verinen tukahduttaminen.
 Neuvostoliitto murskasi vuonna 1956 Unkarin kansannousun. Rex Features / AOP
 Hallitseva Fidesz-puolue on vaalinut kommunistihallinnon kansalaisiin kohdistaman terrorin muistoa. Se näkyy vahvasti esimerkiksi Budapestiin Fideszin kaudella perustetussa  Terrorin talo -museossa .
 Tästä historiallisesta painolastista huolimatta Unkarin oikeistolainen pääministeri Viktor Orbán pyrkii pitämään hyvät suhteet Putinin Venäjään.
 – Menneisyydessä me unkarilaiset kärsimme paljon Venäjän alaisuudessa, Orbán sanoi italialaiselle La Repubblica -lehdelle tammikuussa 2018.
 – Siitä huolimatta on tunnustettava, että Putin on tehnyt maastaan jälleen suuren ja Venäjä on taas pelaaja maailmannäyttämöllä.
 Puola sen sijaan on Baltian maiden ohella EU:n tiukimpia Venäjä-kriitikkoja.
 Puolalla ja Venäjällä on tunnetusti pitkä ja kipeä historia. Hallitsevalla konservatiivisella Laki ja oikeus -puolueella on omakin Venäjä-traumansa: vuoden 2010 Smolenskin lentoturma.
 Puolan hallitsevan Laki ja oikeus -puolueen keskeisvaikuttaja Jarosław Kaczyński osallistui Smolenskin lentoturman muistotilaisuuteen Powązkin sotilashautausmaalla Varsovassa huhtikuussa 2018. Marcin Obara / Poland Out / EPA
 Onnettomuudessa kuoli muun muassa Puolan presidentti  Lech Kaczyński , Laki ja oikeus -puolueen tosiasiallisena johtajana pidetyn  Jarosław Kaczyńskin  kaksoisveli. Puolue syyttää turmaa Venäjän masinoimaksi.
 Puolaan, Redzikowon tukikohtaan on rakenteilla osa Yhdysvaltain ohjuspuolustuskilpeä.
 Tšekissä presidentti  Miloš Zeman  on profiloitunut suorastaan Putinin liittolaiseksi Euroopassa.
 Presidentillä on Tšekissä pitkälti seremoniallinen rooli, mutta hänellä on valtaa mielipidevaikuttajana. Samaan aikaan Tšekin hallitukset ovat pitkälti noudattaneet EU:n yhteistä linjaa.
 Tšekin presidentti Miloš Zeman ja Vladimir Putin keskustelivat tapaamisessa Sotšissa Venäjällä marraskuussa 2017. Mikhail Klimentyev / Sputnik / Kremlin pool / EPA
 Slovakia on välillä rakoillut EU:n yhteisestä linjasta. Se jättäytyi sivuun entisen venäläisvakoojan  Sergei Skripalin  ja tämän tyttären myrkytysyrityksen jälkeen tehdyistä laajamittaisista venäläisdiplomaattien karkotuksista.
 Taustalla on nähty ennen kaikkea populistisen Slovakian kansallispuolueen vaikutus, mutta varovaisuudella on taloudellisiakin syitä: Slovakia on ollut riippuvainen Venäjän energiantoimituksista.
 Toisaalta Slovakia uhmasi Venäjää esimerkiksi 2014, kun se omalta osaltaan mahdollisti kaasuntoimitukset Ukrainaan Venäjän keskeytettyä omansa.
 Entäpä… Saksa?
 Lienee syytä muistaa, että Itä-Saksa eli Saksan demokraattinen tasavalta DDR oli sekin aikoinaan Neuvostoliiton vaikutuspiiriissä.
 Itä-Saksaa enemmän Saksan nykyisissä Venäjä-suhteissa on tosin nähty jonkinlaisia kaikuja Länsi-Saksan sosiaalidemokraattisen liittokanslerin  Willy Brandtin  käynnistämästä  Ostpolitikista , idänpolitiikasta, jossa pyrittiin normalisoimaan suhteita itäblokkiin.
 Saksan entinen liittokansleri Gerhard Schröder on Nord Stream -kaasuputkiyhtiön hallintoneuvoston puheenjohtaja. Schröder ja Putin keskustelivat kesäkuussa jalkapallon MM-kisojen aikana Moskovassa. Alexei Druzhinin / Sputnik / Kremlin pool / EPA
 Niinpä Itämeren Nord Stream -maakaasuputkihankkeissa keskeinen saksalaisvaikuttaja on ollut entinen sosiaalidemokraattinen liittokansleri  Gerhard Schröder .
 Saksan teollisuuden etujen ajaminen ylittää toki puoluerajat: Myös kristillisdemokraattinen liittokansleri  Angela Merkel  on antanut tukensa Nord Stream 2 -putkilinjaukselle.

Venäjä vaalii slaavilaisia yhteyksiä – mutta pureeko sen vetovoima enää muihin itäisen Euroopan maihin?


Summary: Ammattijärjestäjä kertoo, miten lapsetkin saa osallistumaan siivoamiseen.

Lastenhuone näyttää törkyhuoneelta, eikä siellä mahdu kunnolla leikkimään. Leikit levittäytyvät olohuoneeseen, ja sitten sielläkin saa varoa askeliaan. Näin arkeaan kuvailee joensuulainen  Krista Krubally .
 Kerrostalokolmiossa pienikin epäjärjestys on nopeasti kaaos, sillä pinta-alaa asunnolla on vain 49 neliötä.
 Ainakin toistaiseksi neliöt ovat riittäneet Kruballylle ja hänen 3-vuotiaalle pojalleen. Jos lisää tilaa jonnekin tarvittaisiin, niin lastenhuoneeseen ja eteiseen.
 – Jos eteisen hyllyltä haluaa löytää jotain, on kaikki kamppeet vedettävä ensin lattialle, Krubally huokaa.
 Yhtälö on arkea monessa suomalaisperheessä. Lapsen syntymä ei enää tarkoita muuttoa lähiöön tai kehyskuntaan, vaan moni lapsiperhe on löytänyt kodin  kaupungin keskustasta . Uudet kerrostalokodit taas ovat  huomattavasti pienempiä  kuin vielä muutama vuosi sitten.
 Koulutettu ammattijärjestäjä  Sanna Koskinen  antaa vinkkejä, joilla tavarakaaosta voi hallita.
 1. Koska on aika karsia?
 Kun Sanna Koskinen astuu Kruballyjen lastenhuoneeseen, ensimmäisenä hän antaa synninpäästön. Leluja on maltillisesti.
 Koskisen mukaan inventaario on tarpeen, mikäli säilytyskalusteet ovat kunnossa, mutta siitä huolimatta tavarat tursuavat kaapeista ja lainehtivat lattioille.
 – Kun ei enää keksi, mihin laittaisi nuket tai isot jättiautot, on aika karsia tai vähintään siirtää osa leluista varastoon, Koskinen sanoo.
 Jos kaapeissa lojuu tavaraa, jota ei koskaan tule käytettyä, on sekin merkki siivouspäivän tarpeellisuudesta.
 Koskinen kehottaa kysymään, mitä tässä hetkessä oikeasti tarvitsee. Esimerkiksi pikkuvauvan leluista voi suosiolla luopua, jos lapsi on jo taapero eikä sisarusta ole lähiaikoina odotettavissa.
 Joka hetkessä ei tarvitse varautua loppuelämään.
 Ammattijärjestäjä Sanna Koskinen (oik.) löytää Krista Kruballyn kerrostalokolmiosta uusia säilytysmahdollisuuksia. Esimerkiksi ovinaulakon avulla saa helposti lisää ripustustilaa takeille tai vaikka vähän käytetyille vaatteille.  Pauliina Tolvanen / Yle
 2. Opettele luopumaan
 Monet lapset luopuvat mielellään leluistaan, mikäli ne menevät hyvään tarkoitukseen eli esimerkiksi vähävaraiselle perheelle. Myös tavaroiden myynnistä saatava taskuraha auttaa, jos komeroon täytyy tehdä tilaa.
 Uusien lelujen sijaan Sanna Koskinen kannustaa käyttämään summan yhteisiin huvituksiin, kuten uimahallireissuun tai huvipuistolippuun. Rahan voi myös säästää suurempia hankintoja varten.
 Silti luopuminen voi olla vaikeaa, eihän se ole aina helppoa aikuisillekaan. Krista Krubally on oppinut kierrättämään tavaroita – osin pakon edessä, sillä takana on muutto pienempään asuntoon.
 – Tunteellisena ihmisenä tykästyn asioihin, enkä raaski luopua niistä, vaikka en tekisi niillä enää mitään. Tunne tulee peliin, Krubally nauraa.
 Tavarapaljoutta kannattaa suitsia jo ennalta. Esimerkiksi sukulaisille voi kertoa, että lelujen sijaan toivoo lapselle lahjaksi elämyksiä.
 3. Järjestä fiksusti
 Tavaroiden määrä ei ole ongelma Kruballyjen kodissa, joten tilan puutteeseen on etsittävä ratkaisua toista kautta: järjestyksestä.
 Nyrkkisääntö tavaroiden järjestämiseen on helppo: usein käytettävät tavarat säilytetään helposti saatavilla ja harvoin tarvittavat viedään varastoon tai nostetaan ylähyllylle.
 Ammattijärjestäjä Ammattijärjestäjä auttaa asiakasta luopumaan turhasta tavarasta ja järjestämään jäljelle jääneen omaisuuden. Osa ammattijärjestäjistä auttaa myös ajanhallinnassa. Ammattijärjestäjä ei ole suojattu ammattinimike, vaan kuka tahansa voi kutsua itseään ammattijärjestäjäksi. Koulutetun ammattijärjestäjän löytää helpoiten Suomen ammattijärjestäjät ry:n kautta. Yhdistyksen jäseneksi pääseen vain koulutuksen kautta. Suomen ammattijärjestäjillä on noin 140 jäsentä.
 Järjestyksen tulee olla niin yksiselitteinen, että lapsikin voi sen oppia.
 – Kun lelulaatikon kylkeen kiinnittää kuvan, niin lapsikin osaa palauttaa autot ja nuket omiin laatikoihinsa, Koskinen huomauttaa.
 Sama kikka toimii eteisessä. Pipot, rukkaset ja kaulaliinat pysyvät paremmin tallessa, kun jokaiselle perheenjäsenelle on nimikoitu kori. Esillä taas pidetään vain niitä asusteita, mitkä sillä hetkellä ovat käytössä.
 Lopuksi tarvitaan mielikuvitusta, sillä pienissäkin asunnoissa on usein hyödyntämätöntä tilaa. Tässä kohtaa ammattijärjestäjän ammattitaito nousee esiin. Koskinen keksii heti monta vinkkiä, miten Kruballyjen eteiseen saadaan lisää tilaa.
 – Kattoon voi kiinnittää eleettömän oksanaulakon, johon saa tarvittaessa ripustettua useitakin takkeja. Tai jos ei halua porata, niin olemassa on myös oveen kiinnitettäviä naulakoita.
 4. Mieti, mikä motivoi
 Vaikka säilytysjärjestelmä olisi nerokas, aina ei kiinnosta. Etenkin lapsista leikkien raivaaminen ja vaatteiden viikkaaminen voi tuntua tylsältä.
 Sanna Koskinen neuvoo vaihtelemaan tekniikoita. Lapselle voi esimerkiksi toisinaan antaa pienen palkinnon hyvin tehdystä työstä.
 – Meillä kotona pikkupoikiin on uponnut netistä löytyvä bomb timer eli ajastin, jonka lopussa räjähtää pommi. Tohinalla siivoamme, kunnes räjähtää. Toimii, kunhan ei ole päivittäisessä käytössä, Koskinen hymyilee.
 Myös aikuinen voi miettiä, miten saisi arkiseen työhön iloa. Toisaalta viime kädessä kyse on tahdonvoimasta.
 – Jos haluaa esimerkiksi eteisen kuntoon, niin sitten vain päättää, että seuraavat kolme viikkoa laitan tavarat paikoilleen. Näin uusi rutiini alkaa muodostua, Koskinen tokaisee.
 Jos työn tekeminen vie alle 5 minuuttia, sen voi tehdä heti.
 Leikkien siivoamista helpottaa, kun lelulaatikon voi ottaa irti hyllystä. Pauliina Tolvanen / Yle
 5. Hellitä
 Jos omat ideat eivät riitä tavaroiden järjestämiseen tai motivaatio on hukassa, apua saa ammattijärjestäjältä. Sanna Koskisen mukaan moni asiakkaista yllättyy, miten nopeasti järjestäminen käy, kunhan siihen on varattu aika.
 Jossain kohtaa neuvona voi olla hellittää.
 Koskisella itsellään on suurperhe, joten koti on harvoin täysin tiptop. Koska kaikkea ei voi elämässä hallita, Koskinen kehottaa miettimään, mikä riittää.
 – Meillä esimerkiksi on vähän käytetyille vaatteille lattialla heittokori, koska lapsille on ylivoimaista laittaa vaatteet aina kaappiin.
 Joskus oman vaatimustason mitoittamista auttaa, kun miettii, mikä olisi vielä huonompi vaihtoehto. Housut lattialla korissa vai housut lattialla levällään.

Onko lastenhuone pommin jäljiltä vai räjähtikö eteisessä? 5 askelta tavarakaaoksen selättämiseen


Summary: Sannikka & Ukkola tuo perjantai-illan avausjaksossaan maahanmuuttajat keskustelemaan seksuaalirikoksista.

Kafka tuli kylään tiistaina.
 Olimme sopineet eduskuntaan haastattelun brittiläisen kohutoimittajan Katie Hopkinsin kanssa. Haastattelusta tuli kaikkea muuta kuin mitä osasi etukäteen odottaa.
 Katie Hopkins nousi kotimaassaan julkisuuteen erittäin suositusta The Apprentice -ohjelmasta – eli Britannian Diilistä. Rääväsuinen Hopkins on sittemmin noussut maansa superjulkkikseksi raportoimalla muun muassa Daily Mail -iltapäivälehteen sekä esiintymällä radiojuontajana ja tv-ohjelmien kestoprovokaattorina.
 Kunniansa Hopkinsilta ovat saaneet kuulla feministit, seksuaalivähemmistöt, lihavat ihmiset, vihervasemmiston edustajat ja erityisesti maahanmuuttajat ja maahanmuuton puolesta puhuvat poliitikot.
 "En saa sanoa, että olet massiivisen ylipainoinen"
 Maahanmuuttoteema toi Hopkinsin alkuviikosta myös Ouluun ja Helsinkiin. Hän halusi kysellä oululaisilta näkemyksiä viime viikkojen seksuaalirikosepäilyistä. Helsingissä hän kävi keskusteluja perussuomalaisten kanssa.
 Vaikka Suomen mediassa on joulukuusta lähtien raportoitu erittäin tiiviisti ulkomaalaistaustaisten epäillyistä lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista, Katie Hopkinsin mielestä niistä vaietaan.
 Kun Hopkinsille esitetään kysymys, millaisista asioista hänen mielestään ei saa puhua, hän täräyttää yllättävän vastauksen:
 – Minä en esimerkiksi saa sanoa, että sinä olet massiivisen ylipainoinen, koska se on epäkohteliasta vaikka se on totta. Ei saa sanoa, että seksirikoksiin syyllistyvät jengit ovat muslimimiehiä. Etkä sinä saa sanoa minulle, että näytän huoralta ja että minulla on iso nenä. On hyvä olla rehellinen.
 Hopkinsin mielestä vähemmistöihin kuuluvat ihmiset saavat esittää näkemyksiään vapaasti, mutta tietyn tyyppisiä ihmisiä estetään kertomasta mielipiteitään.
 – Suhteettoman usein juuri konservatiivisia ääniä vaiennetaan. Erityisen selvää tämä on esimerkiksi USA:ssa. Ja sellainen johtaa itsesensuuriin.
 "Perustamme populistien pahan valtakunnan!"
 Kesken haastattelun Hopkins alkaa tivaamaan vastausta kysymykseen, miksi on olemassa vihaa maahanmuuttajia vastaan. Hän kieltäytyy jatkamasta haastattelua, jos ei saa kysymykseensä vastausta. Samalla huoneeseen vaivihkaa tullut herrasmies nostaa kännykkäkameraansa lähemmäs. Hän ei kuvaakaan haastattelua vaan Ylen toimittajan reaktioita Hopkinsin provokaatioihin.
 Pääsemme jotenkin tilanteesta ohi säilyttäen alkuperäiset roolimme. Tästä eteenpäin saan kuitenkin kuulla olevani valtionmedian propagandakoneiston ilkeä osanen. Käy myös ilmi, että hyvin monet Hopkinsin tapaamisista Suomessa on laitettu verkkoon sapekkaiden kommenttien kera.
 Hopkinsista ei aina oikein osaa sanoa, onko hän tosissaan vai vitsaileeko hän vain huvikseen. Hän ryhtyy ylistämään Italian populistista varapääministeri Matteo Salvinia ja naapurimaamme ruotsidemokraattien voittokulkua vaaleissa. Kysymykseen, pyrkiikö Hopkins yhdistämään eurooppalaisia populistivoimia, hän vastaa näin:
 – Kyllä. Me perustamme populistien pahan valtakunnan! On todella ilo huomata, miten nouseva populistiliike poreilee Euroopassa.
 Hopkins kävi vastikään Baijerissa liittokansleri Angela Merkelin avokätistä maahanmuuttopolitiikkaa vastustavien poliitikkojen vieraana. Oulussa Hopkins tapasi paikallisia kansalllismielisiä vaikuttajia, ja eduskunnassa hän oli perussuomalaisten varapuheenjohtaja Laura Huhtasaaren vieraana.
 Hopkinsilla on tätä nykyä vajaat 900 000 Twitter-seuraajaa. Hän itse väittää kuitenkin, että monet eivät uskalla näyttäytyä hänen seuraajinaan, mutta jakavat silti niitä sisältöjä, joita Hopkins tuottaakin ahkeraa tahtia.
 Aiheesta lisää perjantai-illan Sannikka & Ukkola -ohjelmassa TV1:ssä kello 20:00.

Brittiläinen kohutoimittaja Katie Hopkins raportoi Suomen seksuaalirikoksista – haluaa koota populistien voimia Euroopassa


Summary: Zimbabwessa työskentelevän suomalaistutkijan mukaan lääkkeet ja ruoka ovat monin paikoin loppumassa.

Zimbabwe on ollut levoton koko viikon. Eteläisen Afrikan maan väkivaltaisuudet leimahtivat maanantaina, kun presidentti  Emmerson Mnangagwa  nosti bensan hintaa kerralla 150 prosenttia.
 Viikkoa on leimannut Zimbabwen hallituksen uusi keino hiljentää kansaa: internetin toiminnan rajoittaminen. Väliaikaiset katkokset muuttuivat perjantaina internetin täydelliseksi sulkemiseksi.
 Zimbabwelaisten mukaan nettiyhteyksien sulkemisella halutaan estää ihmisiä levittämästä kuvia ja muuta tietoa poliisin ylimitoitetusta voimankäytöstä mielenosoitusten taltuttamisessa.
 Oppositiopuolue MDC:n edustaja  Jacob Mafume  pelkää, että netin katkaiseminen edeltää hallituksen entistä kovakouraisempia otteita mielenosoittajia kohtaan.
 Myös YK on ilmaissut huolensa poliisin kovista otteista. YK myös vaatii nettiyhteyksien pikaista palauttamista.
 Luottamus hallitukseen nollassa
 Helsingin yliopiston antropologian tutkija  Saana Hansen  tekee kenttätutkimusta Bulawayossa Zimbabwessa. Hänen mukaansa internetin sulkeminen hallituksen vastatoimena tuli paikallisillekin pienenä yllätyksenä.
 Kovia kokeneet zimbabwelaiset eivät muista diktaattori  Robert Mugabenkaan  hallituksen käyttäneen tätä keinoa kansansa vastaan.
 Saana Hansenin näkemyksen bensan hinnankorotus sytytti laajalla kytevän tyytymättömyyden Emmerson Mnangagwan hallitukseen.
 – Ihmisten pinna on todella kireällä. Luottamus hallitukseen on erittäin heikko, sanoo Hansen.
 Emmerson Mnangagwa lupasi syksyn 2017 vaalikampanjassa mittavia talousuudistuksia ja ulkomaisia investointeja. Lupaukset ovat jääneet toteutumatta.
 Ihmiset ovat tyytymättömiä hallituksen lupaamien uudistuksen hitauteen. Aaron Ufumeli / EPA
 Poliisi jahtaa kapinallisia
 Maanantaina alkaneissa mielenosoituksissa poltettiin autoja kaduilla ja teitä tukittiin. Armeija tuli kaduille, ja poliisi on yrittänyt pitää järjestystä yllä.
 Väkivalta on ollut rajua. Tarkasti ei tiedetä, kuinka moni mielenosoittaja on kuollut. Ainakin kymmeniä on joutunut sairaalaan. Satoja kapinallisia on pidätetty.
 – Huolta on herättänyt se, että ihmisten koteihin on tunkeuduttu, tutkija Saana Hansen sanoo.
 Poliisi on kulkenut yötä päivää ovelta ovelle ja etsinyt mielenosoituksen vetäjiä ja muita kapinahenkisiä.
 – Ihmiset ovat levottomia. He ovat myös yllättyneitä siitä, kuinka kovakouraisesti poliisi on vastannut mielenosoituksiin.
 Kaupat ovat olleet lakkoilun jälkeen kunnolla auki vasta tänään perjantaina. Monet kaupat ovat myös kiinni, koska ne on ryöstetty tai poltettu.
 – Kauppoihin on ollut valtavat jonot, kun kerralla on voitu ottaa sisään vain rajallinen määrä ihmisiä. Ystävät kertovat, että suurin haaste on päästä kaupungille ostamaan ruokaa.
 Huhujen mukaan lakot jatkuvat
 Mielenosoitusten kanssa yhtä jalkaa alkoi yleislakko. Se kesti kolme päivää.
 Entuudestaan haavoittuva terveydenhuolto on ollut koetuksella, kun myös lääkärit ja sairaanhoitajat ovat olleet lakossa.
 – Ihmisiä kuolee, koska he eivät saa kunnollista hoitoa ja lääkkeitä.
 Yleinen näkemys on, että zimbabwelaisten protestihenki ei netin sulkemiseen katkea.
 – Huhut liikkuvat, että lisää protesteja on luvassa. Ensi viikolle kaavaillaan uutta yleislakkoa, sanoo tutkija Saana Hansen.

Väkivalta leimahti Zimbabwessa, kun bensan hinta nousi rajusti – nyt hallitus katkaisi netin


Summary: Sosiaali- ja terveysministeriön mukaan sote-investointeja rajoittava laki on toiminut halutulla tavalla.

Kunnissa rakennetaan uusia sairaaloita ja terveysasemia kesken olevan sosiaali- ja terveyspalvelujen uudistuksen epävarmuudessa.
 Sote-investointeja ja ulkoistuksia  on rajoitettu lailla  heinäkuusta 2016 alkaen. Yli viiden miljoonan euron investointeihin vaaditaan sosiaali- ja terveysministeriöltä poikkeuslupa.
 Hallitus halusi varmistaa lailla , ettei kunnissa laiteta miljoonia euroja seiniin, joilla ei kymmenen vuoden kuluttua ole mitään käyttöä. Kuntaliiton mukaan tämä riski on edelleen olemassa, sillä investointeja tehdään laista huolimatta runsaasti.
 Satojen miljoonien sairaalahankkeita on käynnissä tai vireillä muun muassa Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirissä, Varsinais-Suomessa sekä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirissä.
 "Lakiin asetettiin isoja toiveita"
 Lain voimaantulon jälkeen kunnille, kuntayhtymille ja sairaanhoitopiireille on myönnetty poikkeuslupia kaikkiaan 71, joista 35 erikoissairaanhoidolle. Kokonaisuudessaan poikkeusluvan saaneiden investointien hinta lasketaan miljardeissa euroissa.
 Vain kuusi hakemusta on hylätty.
 – Niin sanottuun rajoituslakiin asetettiin isoja toiveita, mutta se ei näytä hillinneen rakennushankkeita. Laki ei ehkä ole saavuttanut tavoitettaan, pohtii Kuntaliiton sosiaali- ja terveysyksikön johtaja  Tarja Myllärinen .
 Sosiaali- ja terveysministeriössä ollaan toista mieltä. Ministeriön erityisasiantuntija  Anne Arvosen  mukaan lain jälkeen hakijat ovat joutuneet perustelemaan hankkeidensa välttämättömyyttä ja kiireellisyyttä.
 – Poikkeuslupaa hakeneiden kanssa on käyty myös paljon neuvotteluita, joiden jälkeen hankkeet ovat jalostuneet ja niihin on tarpeen mukaan tehty muutoksia, Arvonen kertoo.
 Erityisen ilahtuneita ministeriössä on oltu siihen, että perusterveydenhuollon, erikoissairaanhoidon ja sosiaalihuollon integraatio on toteutunut useimmissa hankkeissa.
 Korjausvelka selittää investointibuumia
 Myllärinen muistuttaa, että epävarmassa tilanteessa investointi on taloudellinen riski. Maakunnat ovat nykyisen sote-esityksen mukaan velvollisia  vuokraamaan kuntien kiinteistöjä kolmen vuoden ajan .
 – Sen jälkeen velvollisuutta ei enää ole ja yksityiset taas voivat vapaasti päättää missä tarjoavat palvelujaan. Rakennus voi jäädä kunnan käsiin tyhjilleen.
 Jos sote-uudistus toteutuu nykyisen suunnitelman mukaan sote-investoinnit siirtyvät maakuntien ja viime kädessä valtion maksettavaksi.
 Arvosen mukaan ministeriössä on tiedostettu, että tässä tilanteessa investointeja saatetaan aloittaa aiemmin herkemmin. S ote-investointeja ja ulkoistuksia rajoittavaa lakia myös kiristettiin entisestään  viime vuonna.
 – Kunnissa on toisaalta kyllä hyvin tiedossa, että sote-lait eivät ole vielä voimassa. Tällä hetkellä kunnat ovat edelleen investointien maksajina.
 Arvosen mukaan poikkeuslupien suuri määrä johtuu suurelta osin aiempien vuosien korjausvelasta. Monessa tapauksessa uudisrakennus on ollut välttämätön, koska peruskorjauksella tiloista ei ole saatu toimivia ja turvallisia.
 – Monet sairaalat on Suomessa rakennettu samoihin aikoihin, ja niiden tekninen käyttöikä umpeutuu. On pakko investoida, jotta palvelut pystytään tuottamaan nykytekniikalla ja potilasturvallisesti.
 Varkaus luottaa tulevaan
 Näin on esimerkiksi Varkaudessa, jonne  aletaan rakentaa uutta sairaalaa  sisäilmaongelmista kärsineen vanhan rakennuksen tilalle. Sairaalan rakennustyöt alkavat ensi keväänä ja se on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2021.
 Hankkeen taustalla on maakunnallinen linjaus siitä, että Pohjois-Savon terveydenhuollon rakenne perustuu jatkossa kolmen keskuksen seudulliseen malliin. Nämä keskukset ovat Kuopio, Iisalmi ja Varkaus.
 – Me luotamme siihen, että palvelut säilyvät Varkaudessa myös jatkossa ja ne turvataan myös uudessa sotessa, Varkauden vs. sosiaali- ja terveysjohtaja  Eija Ruotsalainen  painottaa.

Suomessa rakennetaan kalliita sairaaloita, vaikka sote-uudistus on vielä kesken: "Laki ei näytä hillinneen investointeja"


Summary: Suomen pienet ja keskisuuret elintarvikeyritykset ovat Berliinissä esillä, elintarvikejätit loistavat poissaolollaan.

Reilut 70 suomalaista yritystä esittäytyy Berliinin ruokamessuilla.  Maija Autio  Kajaanista on itse kehittänyt proteiinipatukoita. Tarjolla on puolukka-kaakaon ja karpalo-kaakaon makuisia proteiinipatukoita.
 – Suomalaisia marjoja on siinä ideana. Yhdessä patukassa on kourallinen suomalaisia marjoja, Maija Autio kertoo.
 Hän halusi tavallisten proteiinipatukoiden lisäksi luonnonmukaisempia vaihtoehtoja. Niinpä hän kehitti niitä itse.
 – Kehitin niitä ensin omiin tarpeisiin ja nyt on huomattu, että myös saksalaiset pitävät näistä.
 Maija Autio on itse kehittänyt proteiinipatukoita suomalaisista marjoista. Uwe Tautenhahn
 Autiolla on yhden naisen yritys, mutta hän on kasvattamassa toimintaa talven ja kevään aikana. Firma on puoli vuotta vanha. Berliinin ruokamessuille lähteminen on iso panostus.
 – Nyt jo huomaa tässä pari päivän aikana, että on ollut kaiken vaivan arvosta, Autio sanoo.
 Klaus Wagner  on tullut  Veronika -puolisonsa kanssa ryhmämatkalla Baijerista Grüne Wochelle. Hän näyttää suomalaisille, miten paljon lunta hänen pihamaalla on kotona Etelä-Saksassa, kokonaiset kaksi metriä.
 Wagner kokeili Aution proteiinipatukoita.
 Veronika ja Klaus Wagner innostuivat kajaanilaisesta proteiinipatukasta. Uwe Tautenhahn
 – Nämä ovat marjoista tehtyjä, niiden maku on erinomainen. Olemme jo ostaneet näitä, Wagner kertoo.
 Hän kertoo, että Baijerissa ei käytetä marjoja niin paljon, enemmänkin hedelmiä kuten omenoita.
  Ruotsi ollut parempi viejä Saksaan
 MTK:n puheenjohtaja  Juha Marttila  on yksi tämän messutapahtuman tulisieluista. Tämä on ensimmäinen kerta, kun joku järjestö eikä valtio, on Grüne Woche -messujen partneri.
 Marttila toivoo messujen edistävän Suomen elintarvikevientiä Saksaan. Vaikka Saksa on Suomen tärkein vientimaa, elintarvikealalle se ei sitä ole vaan Saksa on vasta viidenneksi tärkein markkinamaa.
 – Tätä on monet kerrat pohdittu. Ei tänne Saksan markkinoille ole koskaan täysillä panostettu, Marttila sanoo.
 Ruotsin elintarvikevienti Saksaan on monikertainen Suomen elintarvikevientiin verrattuna.
 – Suomi ole kovin tunnettu ruuastaan Saksassa. Olen vakuuttunut siitä, että kohta on tunnettu, Marttila sanoo.
 MTKn puheenjohtaja Juha Marttila on tehnyt paljon töitä messujen eteen. Uwe Tautenhahn
 Marttilan mukaan Suomen valttikortit ovat elintarvikkeiden turvallisuus ja puhtaus. Saksan markkinoilla kilpailu on kuitenkin kovaa.
 – Hyvää Saksassa on se, että tämä on niin sirpaleinen. Eri seuduilla on hyvin erilaiset ruokakulttuurit ja ruokamarkkinat. Suomalaiselle pienyritykselle on hyvä päästä vaikkapa jonkun kaupunkialueen markkinoille.
 Suomalaiset suuryritykset poissa messuilta
 ”Aus der Wildnis”, vapaasti käännettynä villistä luonnosta on Suomi-viikon teema. Berliiniin on tullut enimmäkseen pieniä ja keskisuuria elintarvikeyrityksiä. Suuret toimijat kuten Valio tai Fazer loistavat poissaolollaan.
 – Lopputuloksena on se, ettei täällä ole kymmenen suurta toimijaa vaan lähes sata etupäässä pientä toimijaa. Tämä luo vahvemmin positiivista Suomi-kuvaa, Marttila sanoo.
 Hän myöntää suurten elintarvikeyritysten poisjäänti oli pettymys alkuvaiheessa.
 Berliiniläinen  Jascha Fahrangi  on tullut maistelemaan Savonlinnasta tulleen panimon juomia.
 – Arvostan suomalaisia oluita. Ne ovat hyvin voimakkaan makuisia ja rakkaudella tehtyjä. Pidä IPA-olueesta ja käsityöolueesta, Fahrangi sanoo.
 Hän pitää siitä, että näistä suomalaisista juomista eivät ole niin tunnettuja, eivätkä ne ole ”mainstream-juomia”.
 – Suurin osa meidän oluista on tällaisia amerikkalaistyylisiä pintahiivaoluita,  Santeri Vänttinen  Mustan virran panimosta sanoo.
 Santteri Vänttinen Savonlinnasta Uwe Tautenhahn
 Hän mielestään Saksassa on markkinarako suomalaisille juomille, vaikka saksalaiset itse tuottavat paljon olutta.
 – Olutkulttuurijuuret ovat täällä pitkät ja osa saksalaisten identiteettiä. Meillä on myös luomuolutta ja gluteenitonta olutta. Niillä voimme tehdä vaikutuksen, Vänttinen arvioi.
 Hän on jo saanut hyviä kontakteja ja tutustunut markkina-alueeseen.
 – Esimerkiksi panttijärjestelmä on Saksassa erilainen, nyt tiedämme miten se toimii mahdollisia vientiponnisteluja varten. Saksalaisia etikettejä tarvitaan panttipalautusta varten.
 Maa- ja metsätalousministeri  Jari Leppä  puhui torstai-iltana messujen avajaisissa. Hän sai mahdollisuuden kehua suomalaisia elintarvikkeita 4 000 kutsuvieraalle, tulkattuna viidelle kielelle.
 Grüne Woche on maailman suurimmat ruokamessut. Uwe Tautenhahn
 – Suomessa antibiootteja käytetään vain sairauden hoitoon, ei sen ehkäisyyn. Emmekä käytä tuotannossa hormoneja. Olemme myös ylpeitä tuotteidemme salmonellavapaudesta, Leppä mainosti.

Luonnonmakuisia proteiinipatukoita ja pienpanimo-olutta saksalaisille  – Suomi teemamaana maailman suurimmilla ruokamessuilla Berliinissä


Summary: Tilanteessa matkustajalentokone laskeutui varatulle kiitotielle, jolle oli hetkeä aiemmin laskeutunut toinen matkustajakone.

Helsinki-Vantaan lentoasemalla on perjantaina illalla ollut vaaratilanne, jossa matkustajalentokone laskeutui varatulle kiitotielle, jolle oli hetkeä aiemmin laskeutunut toinen matkustajakone. Asiasta kertoo Onnettomuustutkintakeskus Twitterissä.
 Otkes kertoo käynnistäneensä tilanteesta alustavan tutkinnan. Parhaillaan odotetaan tallennetietoja tapahtuneesta.
 Tilanteessa kiitotielle oli laskeutunut Turkish Airlinesin kone, joka oli vielä kiitotiellä kun seuraavana laskeutumisvuorossa ollut Norwegianin kone lähestyi. Otkesin viestintäpäällikkö Sakari Lauriala kertoi Ylelle, että Norwegian-yhtiön kone ei reagoinut tilanteessa lennonjohdon ylösvetokäskyyn.
 – Teemme turvallisuustutkintaa siitä, miksi näin pääsi käymään. Tallennetietojen keruun ohella teemme alustavia kuulemisia lennonjohdolle ja molempien lentokoneiden henkilökunnalle, Laurila kertoi perjantai-iltana.
 Siitä miten etäällä lentokoneet olivat toisistaan tai minkälainen tilanne oli näkyvyden suhteen ei vielä ole Laurialan mukaan selvyyttä.
 – Turvallisuustutkintaa tehdään onnellisessa tilanteessa siinä mielessä, että onnettomuutta, ei tapahtunut ja tilanteesta voidaan opiksi, Lauriala sanoi.
 Lauriala kertoo, että Onnettomuustukintakeskus on verrattain paljon tutkinut viime vuodenkin aikana ilmailun vakavia vaaratilanteita, joissa kiitorata on ollut varatussa käytössä.
 – Muun muassa vuosi sitten tammikuussa oli  samalla viikolla kaksi vaaratilannetta , joissa kiitotie oli varattu, kun sinne tuli muutakin liikennettä.

Onnettomuustutkintakeskus: Helsinki-Vantaalla illalla vaaratilanne


Summary: Omassa ravintolassaan Tuominen pyrkii yhdistämään nautinnon ja ilmastotalkoot.

Kokkisodastakin tuttu huippukokki  Tommi Tuominen  on viimeiset puolitoista vuotta harjoitellut uutta roolia. Hän on toiminut Suomen Bocuse d’Or -joukkueen valmentajana.
 Tehtävä on vaatinut runsaasti etenkin psykologista silmää, sillä palautteen vastaanotto ei Tuomisen mukaan ole varsinaisesti kokkien vahvuus.
 – Kokit ovat ottavat palautetta vastaan ehkä huonommin kuin mikään muu ihmisryhmä. Se on aivan toivotonta. Kaikki ovat tosi tiukasti jumissa oman visionsa kanssa, eikä siitä päästetä irti kovin helpolla.
 Bocuse d’Or on maailman arvostetuin kokkikisa ja Tuomisen valmennettavina ovat kokki  Ismo Sipeläinen  ja hänen assistenttinsa  Johan Kurkela . Valmentaja ei edes yritä saada omia ajatuksiaan suoraan läpi, koska se ei onnistuisi kuitenkaan.
 – Koitan luovia niin, että saan vaivihkaa ajatuksen kundeille päähän ja viikon päästä he esittelevät sen omana ideanaan. Otan itsekin ehdotuksia ja palautetta vastaan tosi huonosti, tunnusti Tuominen Puoli seitsemän -ohjelman haastattelussa.
 Puupää Michelin-paikan omistaja
 Toistaiseksi Tuomisen oma visio on riittänyt eikä palautetta ole tarvinnut kuunnella. Hän on muun muassa Suomen pitkäikäisimmän Michelin-tähdellä varustetun ravintolan Demon omistaja.
 Demolla on ollut tähti jo 12 vuotta. Samassa ajassa moni muu ravintola on kokenut nousun ja tuhon.
 Tuomisen mukaan Demon pitävät pystyssä loistava vuokrasopimus sekä ”puupää ja itsepintainen omistaja”.
 – En suostu luopumaan siitä, vaikka meillä on ollut vaikeitakin aikoja. Haluan pitää ravintolasta kiinni, koska se on edelleen kivaa.
 Ravintoloiden etiikka sietämätöntä
 Tuominen on silti avoin myös uudelle. Viime vuonna hän avasi ravintola Ultiman yhdessä toisen huippukokin  Henri Alénin  kanssa.
 Ultimassa miehet pyrkivät tekemään fine diningia niin eettisesti ja ilmastoystävällisesti kuin pystyvät – nautinnosta ja mausta tinkimättä.
 Ravintolat eivät Tuomisen mukaan perinteisesti ole olleet kovin kiinnostuneita ruuan eettisyydestä.
 – Ainoa millä on ollut väliä on se, että otetaan kaikkein laadukkain materiaali ja lennätetään se itselle mistä vaan. Se on täysin sietämätön tilanne. Jos kaikki jatkavat niin, meillä ei 10 vuoden päästä ole mitään mitä laittaa lautaselle.
 Yksi suuri kysymys on lihan tuottaminen. Tuominen käyttää vain kotimaista lihaa ja siitäkin aina kaiken sisäelimiä ja nahkaa myöten.
 – Meillä on suomalaisina varaa näyttää esimerkkiä tässä asiassa. Jokaisen valinnoilla on merkitystä, uskoo Tuominen.
 Katso  täältä  millaisia sisäelinherkkuja Tommi Tuominen valmistaa juontajille Puoli seitsemän -ohjelmassa.

"Kokit ottavat palautetta vastaan huonommin kuin mikään muu ihmisryhmä" – huippukokki Tommi Tuominen valmentaa Suomen Bocuse d'Or -joukkuetta


Summary: Pohjois-Korean neuvottelija tapasi tänään Trumpin Washingtonissa.

Yhdysvaltain presidentti Donald Trump tapaa Pohjois-Korean johtajan Kim Jong-unin helmikuun lopussa.
 Asiasta kertoi Valkoinen talo. Tapaamisen paikkaa ei ole vielä vahvistettu.
 Trump tapasi tänään Washingtonissa korkea-arvoisen Pohjois-Korean kenraalin Kim Jong-cholin.
 Kenraali tapasi myös Yhdysvaltain ulkoministerin Mike Pompeon.
 Tapaamisten tarkoituksena oli pohjustaa Trumpin ja Kim Jong-unin tulevaa tapaamista. Tapaamisen tarkoituksena on Valkoisen talon mukaan saada Pohjois-Korea luopumaan ydinohjelmastaan.
 Trump ja Kim tapasivat viimeksi kesäkuussa Singaporessa. He sopivat aseidenriisunnasta, mutta sopimusta on arvosteltu käytännön toimien puutteesta.
 Valkoisen talon tiedottajan Sarah Sandersin mukaan Yhdysvallat aikoo pitää voimassa Pohjois-Korean vastaiset pakotteet.
 Lue myös:
 Kim Jong-un lupaa positiivisia tuloksia seuraavasta tapaamisesta Trumpin kanssa
 Analyysi: Pohjois-Korea hioo Kiinan kanssa neuvottelutaktiikkaa seuraavaan huipputapaamiseen presidentti Trumpin kanssa

Valkoinen talo: Trump tapaa Kim Jong-unin helmikuun lopussa


Summary: Syynä on irtisanomisille on liian kalliit autot, jotka eivät tuota tarpeeksi voittoa.

Sähköautoja valmistava Tesla vähentää tuhansia työntekijöitä. Yhtiön mukaan se aikoo vähentää seitsemän prosenttia työvoimastaan.
 Teslalla on yli 45 000 työntekijää. Yhtiön perustaja  Elon Musk  perusteli työntekijöille perjantaina lähettämässään sähköpostissa vähennyksiä sillä, että Teslat ovat edelleen liian kalliita eivätkä tuota tarpeeksi voittoa.
 Teslalla on ollut vaikeuksia saada markkinoille mallia, johon muilla kuin varakkailla autoilijoilla olisi varaa. Uuden Model 3 -mallin piti olla edeltäjiään halvempi, mutta sekin maksaa halvimmillaan Yhdysvalloissa noin 44 000 dollaria (vajaat 39 000 euroa).
 Teslan osakekurssi laski ilmoituksen jälkeen yli yhdeksän prosenttia.

Sähköautoja valmistava Tesla irtisanoo tuhansia työntekijöitä


Summary: Suomalaisia lähiöitä pyritään piristämään ja virkistämään erilaisten ennakkoluulottomien kulttuuritapahtumien avulla.

– Eikö olekin kaunista, Vantaan Korsossa sijaitsevan Club New Tophat -yökerhon omistaja, yrittäjä  Dilawar Chand  toteaa, ja syystäkin.
 Vantaalainen lähiöravintola on nimittäin muuttunut kuukauden ajaksi psykedeeliseen tranceen keskittyvien bileiden taikamaailmaksi, ja sitä koristavat alan taide ja dekoraatiot sekä kattoja halkovat purppuraiset lasersäteet. Ravintolan seinät ovat täyttyneet psykedeelisestä taiteesta, ja kaikkialla loimuaa kirkkaanvihreä väri.
 Niko Vuorela Jussi Mankkinen / Yle
 –Järjestimme joulukuussa isonveljeni ja muutaman muun ystävän kanssa Holistien Humpat -tapahtuman, ja mietimme, että myös tammikuulle pitäisi saada jotakin meininkiä. Pohdimme, mikä voisi olla vastalääkettä tylsyydelle ja sehän on tietenkin sitä, että jokaisena tammikuisena viikonloppuna voisi tulla nauttimaan kulttuurista, taiteesta ja musiikista, TipatON Tammikuu -tapahtumaa järjestävä  Niko Vuorela  kertoo.
 TipatON Tammikuu -tapahtumaa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Suomisaundia kymmenien artistien voimin
 TipatON Tammikuu -tapahtuman keskiössä on suomisaundi, joka kuuluu psykedeelisen trancen alalajeihin ja joka on musiikkityylin suomalainen versio. Suomisaundin tunnetuimpin nimiin kuuluva Texas Faggott soitti Korsossa perjantaina, ja yli 30 artistin esiintyjäkaartiin kuuluvat muut muun Pavel Svimba, Shiwa2000, James Reipas, Oraalidonitsi sekä  Teemu Heinäsen  ja  Jukka Rinteen  Scum Unit.
 – Itse tykästyin tranceen jo pikkupoikana ja bailasin aika monta vuotta reiveissä. Siitä se sitten lähti, että pitäisikö ryhtyä tekemään samaa juttua itsekin, Jukka Rinne kertoo.
 Scum Unit eli Teemu Heinänen ja Jukka Rinne.  Jussi Mankkinen / Yle
 Suomisaundi on niittänyt suosiota myös ulkomailla Japania, Venäjää, Etelä-Amerikkaa sekä Israelia myöten. Esimerkiksi Ristiinan  Kosmos-festivaalille  saapuu vuosi vuodelta yhä enemmän vieraita Japanista ja Venäjältä, koska nämä nimenomaan haluavat kuulla suomisaundia livenä.
 Perjantaina Korsossa esiintyi myös konemuusikko ja DJ  Cini .
 – En ehkä varsinaisesti tee suomisaundia, mutta toki olen siinä ympäristössä ollut mukana ja ottanut siitä vaikutteita. Koen psykedeelisen trancen ja suomisaundin mielenkiintoisiksi, koska niihin liittyy vahva visuaalisuus – kyse on kokemuksellisesta audiovisuaalisen teknomusiikkikulttuurin muodosta, Cini tarkentaa.
 Konemuusikko ja DJ Cini.  Jussi Mankkinen / Yle
 Nukkumalähiöstä kulttuurilähiöksi
 Korson TipatON Tammikuu -tapahtuma on vain yksi esimerkki lähiöissä kuplivasta kulttuuritarjonnasta. Keväisin Helsingin Kontulassa järjestettävä Kontula Electronic -festivaali on vakiinnuttanut asemansa uuden kotimaisen elektron näyttämönä, ja nyt myös espoolaisessa Karakallion nukkumalähiössä tapahtuu.
 Squidsoup-kollektiivin valotaideinstallaatio Karakalliossa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Äskettäin siellä järjestettiin valotaidetapahtuma, jonka keskiössä oli Karakallion ostarille noussut, kansainvälisen  Squidsoup  -ryhmän immersiivinen taideteos. Monia hämmästytti, että tällaista saattoi kokea kaukana kaupungin trendialueista. Tapahtumaan osallistui yli viisi tuhatta kävijää ja se keräsi paljon positiivista palautetta, mikä saa Karakallio Creative -hankkeen pääkuraattorin  Jorgos Fanarisin  suun hymyyn.
 – Nykypäivänä kulttuurin kohdalla haasteita on paljon, koska asioita tapahtuu jatkuvasti ja ihan kaikkialla. Karakallio on kaunis ja luonnonläheinen suomalainen lähiö, joten meillä on jo valmis alusta, johon toteuttaa kiinnostavaa sisältöä.
 Jorgos Fanaris taustallaan argentiinalaistaiteilija Pastelin muraali.  Jussi Mankkinen / Yle
 Espoon kaupungin kulttuuritoimen ja paikallisen asukasyhdistyksen kanssa yhteistyötä tekevä Karakallio Creative -hanke käynnistyi viime keväänä, jolloin karakalliolaisen kerrostalon päätyyn syntyi argentiinalaistaiteilija  Pastelin  kasviaiheinen muraali.
 Tällä hetkellä suunnitteilla ja työn alla ovat  Tiina Herttuan  yhteisötaideteos,  Vilma Pimenoffin  luovan valokuvauksen työpaja sekä erilaiset installaatiot ja maalaukset.
 Jorgos Fanarisin mukaan Karakalliosta tehdään kulttuurilähiötä “kohtuullisilla” summilla, eli joillakin kymmenillä tuhansilla euroilla.
 Asuintalonsa vanhimmat asukkaat Ritva ja Esko Ketola ikuistettuna Teemu Mäenpään muraaliin Karakalliossa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Positiivisten vibojen äärellä
 Kontula, Korso ja Karakallio: onko kotimaisissa lähiöissä siis tällä hetkellä meneillään jonkinlainen kulttuuristamisen trendi?
 – En sanoisi, että kyseessä on trendi, mutta selkeästi on herätty siihen, että lähiöistä ja asuinpaikoista voi tehdä kiinnostavampia kulttuurin ja taiteen keinoin, Jorgos Fanaris pohtii.
 Kulttuuritarjontaan liittyvät tavoitteet ovat Karakallion lähiölle selkeät:
 – Asukastyytyväisyyden kohottaminen ja alueen profiilin ja kiinnostavuuden nostaminen, sekä ihan yleisesti kiinnostavan sisällön tuottaminen, Fanaris luettelee.
 Esa Vuorela kuuluu TipatON Tammikuu -tapahtuman järjestäjiin.  Jussi Mankkinen / Yle
 Myös Korsossa ollaan samoilla linjoilla:
 – Olen asunut täällä 32 vuotta, enkä ihan heti tahdo muuttaa pois. Haluamme nimenomaan kehittää Korsoa – Make Korso Great Again ja sitä rataa! Kaikki lähtee liikkeelle pienistä jutuista, mutta jonkun on tehtävä ne ensin: jonkun on tuotava tänne vähän positiivista vibaa, Niko Vuorela kiteyttää.
 Vesa Peltosen psykedeelinen maalaus TipatON Tammikuu -tapahtumassa Korsossa.  Jussi Mankkinen / Yle

Lähiöissä kuuluu suomisaundi ja näkyy erilainen kulttuuri: "Make Korso Great Again!


Summary: Epäiltyjä ei heti päästy kuulemaan päihtymistilansa takia, mutta heitä on määrä kuulla sunnuntaina.

Valkeakosken kaksoismurhasta epäillyt miehet poistuivat rikospaikalta uhrin autolla, kertoo tutkinnanjohtaja Jari Kinnunen STT:lle. Auto löytyi myöhemmin poltettuna naapurikaupunki Akaasta. Miehet saatiin kiinni niin ikään Akaasta yksityisasunnon piha-alueelta, Kinnunen kertoo.
 Hän ei kommentoi sitä, kenen asunnosta oli kyse.
 – (Epäiltyjen) osoitteet ovat Tampereella, mutta sehän ei nykyään tarkoita mitään.
 Kinnusen mukaan vangitsemisvaatimusasioista päätetään maanantaina.
 Epäillyt henkirikokset paljastuivat myöhään perjantai-iltana,  kun pelastuslaitos sai hälytyksen Valkeakoskella Lempääläntiellä sijaitsevaan kerrostaloon. Yhdestä asunnosta oli levinnyt savun hajua porraskäytävään.
 Asunnosta löytyi kuolleena kaksi miestä, joista toinen oli syntynyt vuonna 1980 ja toinen 1989. Poliisin mukaan molemmissa ruumiissa oli merkkejä väkivallasta. Miehet asuivat asunnossa.
 Myöhemmin saatiin kiinni teosta epäillyt tamperelaismiehet, jotka ovat syntyneet vuosina 1985 ja 1989. Poliisi tutkii tapausta kahtena murhana, tuhotyönä ja vahingontekona.
 Kinnunen ei vielä kerro, mitkä olivat epäiltyjen ja uhrien väliset suhteet. Perhe- tai sukulaisuussuhteita ei miesten välillä kuitenkaan poliisin mukaan ole. Poliisin tämänhetkisen käsityksen mukaan kaikki neljä ovat menneet asunnolle samaan aikaan.
 Epäiltyjä ei heti päästy kuulemaan päihtymistilansa takia, mutta heitä on määrä kuulla sunnuntaina iltapäivällä.

Valkeakosken kaksoismurhasta epäillyt pakenivat uhrin autolla – saatiin kiinni yksityisasunnon pihasta


Summary: Laskelma hyödyntää professorin mukaan EU-järjestelmän heikkouksia ja antaa mahdollisuuden kaataa suomalaisia metsiä kymmeniä miljoonia kuutioita ilman seuraamuksia.

Suomen hiilinielulaskelmat, jotka on tehty Luonnovarakeskus Lukessa, ovat Helsingin yliopiston metsäekonomian ja -politiikan professorin  Olli Tahvosen  mukaan virheellisiä. Erityisesti hän sanoo laskelmaan valitun korkokannan olevan tarkoitushakuinen.
 – Luken käyttämässä korkokannassa on selkeä sisäinen epäjohdonmukaisuus, Tahvonen sanoo.
 Luke kertoo hiilinielujen vertailutasolaskelman perustuvan niin sanottuihin hyvän metsänhoidon ohjeisiin. Tahvosen mukaan nämä ohjeet perustuvat puolentoista prosentin koron käyttämiseen. Luke tai sitä ohjaava maa- ja metsätalousministeriö valitsi korkokannaksi kuitenkin 3,5 vedoten Luken laskemaan metsätalouden sijoitustuottoon vuosina 2000–2009.
 Periaate koron valinnassa on suomalaiseen metsätalouteen juurtunut, mutta Tahvosen mukaan virheellinen.
 – Meidän työmme poikkeaa tutkimuksesta sillä tavalla, että se perustuu EU:n lulucf-regulaatioon, eli meillä on tietty sääntökirja, mitä noudattaen tätä arviota on tehty, Luken apulaisprofessori  Aleksi Lehtonen  sanoo.
 Metsän korkokannalla tarkoitetaan metsän arvon muutosta.
 Helsingin yliopiston kansantaloudellisen metsäekonomian professori Olli Tahvonen. Retu Liikanen / Yle
 Valittu korkotaso määrittää, paljonko Suomessa voi kaataa metsää
 EU:hun jo hyväksyttäväksi lähetetyn laskelman mukaan Suomessa voi panna puuta nurin ensi vuosikymmenellä 83,1 miljoonaa kuutiota vuodessa. Jos koroksi valittaisiin 2,5, metsää saisi kaataa 70,1 miljoonaa kuutiota vuodessa. Vielä pienemmällä korolla kaataa saisi vielä vähemmän.
 Professori Tahvosen mukaan oikeampi hakkuuarvio Suomelle olisi 63–68 miljoonaa kuutiota. Hänen mukaansa Luke siis yliarvioi sitä, kuinka paljon metsiä voi hakata tulevaisuudessa Suomen hiilinielujen painumatta silti liian alas.
 – Erot ovat kymmeniä miljoonia kuutioita vuodessa, mitkä näistä yksityiskohdista syntyy. Tästä seuraa varsin paljon suomalaiselle metsäpolitiikalle, miten nämä asiat hahmotetaan ja lasketaan, Tahvonen sanoo.
 Yle Uutisgrafiikka
 Myös Lukesta myönnetään, että  joulun alla julkaistuun laskelmaan  pohjaava metsäpolitiikka pienentää Suomen hiilinieluja, koska se sallii suuremmat hakkuumäärät.
 – Kun korko on korkea, hakataan sellaisia metsiä, joissa on paljon puustoa, jolloin kokonaishakkuumäärä kasvaa, jolloin metsien hiilinielu pienenee, Lehtonen kertoo.
 Suomen ilmastopaneeli on pitänyt  80 miljoonan tonnin ylittävää hakkuumäärää Suomessa liian korkeana . Toisaalta tutkijatkaan eivät ole yksimielisiä siitä, mikä on Suomen metsissä kestävä hakkuutaso.
 – Se on arvolatautunut valinta. Nielujen tason riittävyyskin riippuu siitä, mitä pidetään riittävänä ilmastopolitiikassa, twiittasi Suomen ympäristökeskuksen ryhmäpäällikkö, ympäristötieteiden dosentti Sampo Soimakallio viime viikolla.
 Luken apulaisprofessori Aleksi Lehtonen myöntää mallin epävarmuuden ja sanoo, että epävarmuudet ovat isot. Mårten Lampén / Yle
 Muutkin tutkijat peräävät selvitystä miten laskelma on tehty
 Yliopistotutkija  Tuomo Kalliokoski  Helsingin yliopistosta sanoo, että Tahvosen kritiikki vastaa useiden muidenkin tutkijoiden käsitystä.
 – Luken mallinnus ei ehkä vastaa niitä parhaita tieteellisiä käytäntöjä, mitä mallinnuksessa tänä päivänä käytetään. Tässä on riskinä, että malli tuottaa [metsän] kasvun yliarviota, joka ei tulekaan toteutumaan tulevaisuudessa, vaan hakkuutason nostaminen johtaakin nielun voimakkaampaan heikkenemiseen kuin nyt tehdyssä laskelmassa, Kalliokoski sanoo.
 Jos laskelma olisi tehty usealla mallilla, olisi se Tahvosen mukaan lisännyt luotettavuutta. Se, että hakkuiden vaikutusta Suomen hiilinieluihin arvioidaan vain yhdellä laskentamallilla, on myös Kalliokosken mielestä selkeästi heikkous.
 Tulos voisi olla erilainen, jos olisi valittu joku muu malli laskelmaan mukaan.  Tuomo Kalliokoski
 – Jossakin on jossakin vaiheessa tehty päätös, että laskelma tehdään vain mela-mallilla [Luken käyttämä laskentamalli]. Tulos voisi olla hieman erilainen, jos olisi valittu joku muu malli laskelmaan mukaan, Kalliokoski sanoo.
 Tulevaisuuden ennustaminen on toisaalta Kalliokosken mukaan vaikeaa, ja on hyvin suuret epävarmuudet, mitä tulee tapahtumaan.
 – Sen vuoksi tällaiset analyysit olisi tärkeää tehdä mahdollisimman kattavasti, jotta saataisiin epävarmuus ja riskit mahdollisimman tarkasti kuvannettua.
 Suomen luonnonvarakeskus Luke on tehnyt laskelman maa- ja metsätalousministeriön toimeksiannosta ja toimii sen alaisuudessa.
 Helsingin yliopiston yliopistotutkija Tuomo Kalliokoski uskoo, että Suomen esittämä tapa laskea hiilinieluja menee EU:ssa helposti läpi. Mårten Lampén / Yle
 Professori: Suomen biotalouskeskustelu on jo vuosien ajan sisältänyt oireita langeta EU:n houkutukseen
 Suomen metsien ja maaperän hiilinielun laskennallinen vertailutaso vaikuttaa myös siihen, joutuuko Suomi kompensoimaan alentunutta hiilinielua ostamalla hiilinielua muilta mailta, tai saako Suomi hyvitystä suuremmasta hiilinielusta ensi vuosikymmenellä, kuin mikä on laskennallinen taso ollut vuosina 2000–2009.
 – Tämä on keskeinen kysymys, jos kansalaiset haluavat arvioida, onko Suomen ilmastopolitiikka vastuullista, vai onko Suomella pyrkimystä jonkunlaisen vapaamatkustajan rooliin, Tahvonen sanoo.
 Tahvonen on kaksi vuotta sitten osallistunut Euroopan tiedeakatemioiden (EASAC) tilaaman raportin tekoon, jossa arvioitiin EU:n metsä- ja ilmastopolitiikan kytkentöjä. Tahvosen mukaan EU:n asetelma tuottaa maille houkutuksen yliarvioida hakkuita ja aliarvioida nielua sekä kannustimen siirtää päästöjä muilta sektoreilta metsäsektorille.
 Tämä on EU:n laskentaohjeissa pyritty eliminoimaan korostamalla, että tulevat hakkuut on laskettava olettamalla, että vuosien 2000–2009 metsänhoidon käytäntöjä sovelletaan myös ajanjaksolla 2021–2025.
 Tämäntyyppinen ilmastopolitiikka tai -strategia ei näytä vastuulliselta.  Olli Tahvonen
 – Suomen biotalouskeskustelu on jo vuosien ajan sisältänyt oireita langeta asetelman houkutukseen. Tämäntyyppinen ilmastopolitiikka tai -strategia ei näytä vastuulliselta, Tahvonen kritisoi.
 Ja näin Suomessa näyttää nyt Tahvosen mukaan käyvän.
 – Jos maa onnistuu siirtämään päästöjä muilta talouden sektoreilta, sanotaan, biotaloussektorille, niin ne eivät tule kaikki kirjattua aidosti päästöinä, Tahvonen sanoo.
 Johdonmukaista olisi Tahvosen mukaan laskea nielun vertailutaso EU:n ohjeiden hengessä ja velvoittaa metsäteollisuus maksamaan mahdollinen nielun alitus.
 – Tässä on kysymys myös Suomen ja metsäteollisuutemme maineesta, Tahvonen sanoo.
 Kalevi Rytkölä / Yle
 Lue myös:
 Suomi voi hakata lisää metsiä ja ilmastotavoitteet täyttyvät silti, kertoo uusi laskelma – tutkijat ja luonnonsuojeluliitto erimielisiä
 Goodbye, kuukkelimetsä: Hakkuukiistat palasivat Suomeen, kun biotalous jauhaa puuta rahaksi
 Miksi Metsähallitus hakkaa keskeneräistä metsää, ihmettelevät monet metsäomistajat – syynä laskentakaava ja tulospaineet

Professori: Suomen hiilinielulaskelma on tehty väärin – Pyrkiikö Suomi vapaamatkustajaksi ilmastopolitiikassa?


Tämän talven alin lämpötila on mitattu aamulla, kertoo Ilmatieteen laitos Twitterissä. Ennätys meni rikki Ylitornion Meltosjärvellä, ja lukema oli –34,1 astetta.
 Aiempi ennätys,  –32,2 astetta, mitattiin 3. tammikuuta Sallassa.
 Pakkanen jatkuu lähipäivinä, ja Lappiin on ennustettu paikoin kolmeakymmentä miinusastetta.

Talven kylmin lukema mitattiin Ylitorniolla: –34,1


Summary: Vielä 1900-luvun taitteessa Suomen suurimmissa kaupungeissa ajateltiin, että seksin myymistä ja ostamista voitaisiin valvoa parhaiten hyväksymällä se. Prostituution historiaa tutkineet Iisa Aaltonen ja Katja Tikka pitävät ajatusta ristiriitaisena.

Tunnettuja huorataloja oli ryssän aikana ainakin Mikonkadulla ja Vilhonkadulla. Kesälesket hakivat usein huoria, ne otti Espaltakin katutyttöjä. Hienoimmat herrat halusivat huoran sisältä ja oikein hienot yksityisasunnossa asuvan. Niitä oli Töölössä ja Kruununhaassa.
 Teksti on peräisin 1900-luvun puolivälissä Helsingissä asuneen laitapuolen kulkijan Johan Knut Harjun tekemästä haastattelusta Suomen Kirjallisuuden seuran kokoelmissa. Vielä reilu sata vuotta sitten seksin ostaminen ja myyminen oli Suomen suurimmissa kaupungeissa avointa ja tietyissä rajoissa hyväksyttyä toimintaa.
 Harmaata huivia toivottiin, jotta prostituoidut tunnistaisi ja erottaisi kunniallisista naisista.  Katja Tikka
 Kyse oli keisarilliseen ohjeistukseen perustuvasta niin sanotusta ohjesääntöisestä prostituutiosta, joka tuli voimaan vuonna 1875.
 – Kansainväliset mallit haettiin Pariisin isoista bordelleista. Näkökulma oli kansanterveydellinen, sillä rikoslaki ei sallinut paritusta. Ajatus oli hyvin tekopyhä ja ristiriitainen, sanovat prostituution historiaa tutkineet historioitsijat ja siitä viime syksynä kirjan julkaisseet Katja Tikka ja Iisa Aaltonen.
 Käytännössä prostituutio oli hyvin tiukasti valvottua. Prostituoidut joutuivat käymään pakollisissa tarkastuksissa sukupuolitautien varalta, ja poliisilla oli laaja valta pidättää heitä. Helsingissä sukupuolitauteja mahdollisesti levittäviä henkilöitä valvoi poliisilaitoksen yhteydessä toiminut terveystoimisto.
 Kahden kerroksen väkeä
 1800-luvun puolella prostituutio keskittyi Helsingissä bordelleihin. Niiden valvonta oli helpompaa, kun viranomaiset tiesivät, mitä niissä tapahtui. Bordelleihin saapui töihin kurtisaaneja Ruotsista.
 – Tukholmasta muutti korkeamman luokan prostituoituja 1850-luvun tienoilla. He osasivat ruotsia ja pystyivät palvelemaan esimerkiksi venäläisiä upseereja. Helsinki oli sotilaskaupunki silloin, kertoo Katja Tikka.
 Toisaalta Helsingin kaduilla saattoi päivystää tavallinen, pienipalkkainen työläisnainen. Näiden lisäksi oli laivatyttöjä, jotka palvelivat merimiehiä. Sotilaille ja merimiehille seksiä myyneitä naisia pidettiin prostituoitujen alimpana kastina.
 – Karkea jako oli, että bordellissa työskentelevä on vähän siistimpi. Laivatyttöjä olivat yleensä nämä katuprostituoidut. Kun kadulla etsittiin asiakkaita, piti löytää suorituspaikka. Usein se oli laiva, Tikka toteaa.
 Punaisten lyhtyjen Helsinki, Minerva Kustannus Oy.
 Katuprostituoidut olivat usein maaseudun työläisperheiden tyttäriä, jotka olivat muuttaneet Helsinkiin töiden perässä. Monet heistä olivat palvelijattaria, ompelijoita tai tehdastyöläisiä. Kadulle lähteminen riippui elämäntilanteesta ja oli joskus pakollinen valinta.
 – Aina ei löytynyt heti töitä. Katunaisen tyypillinen asiakas saattoi olla joku Pitkänsillan pohjoispuolella asuva työmies, joka kävi ajoittain prostituoidun luona, sanoo Iisa Aaltonen.
 – Usein se oli tilapäistä ja harvemmin ainoa ammatti kuolemaan saakka, Katja Tikka lisää.
 Ohjesääntö kielsi prostituution harjoittamisen kuukautisten aikana. Prostituoitujen liikkumista liikkumista ja oleilua yleisillä paikoilla pyrittiin myös rajoittamaan. Tikan mukaan ohjesääntö myös suositteli, että prostituutiota harjoittavat naiset pukeutuisivat harmaaseen huiviin.
 – Harmaata huivia toivottiin, jotta prostituoidut tunnistaisi ja erottaisi kunniallisista, muista kadulla liikkuvista naisista. Huivi myös suojeli prostituoituja, jotta heidän oli helppo harjoittaa ammattiaan.
 Joka toisella leipurilla kuppa
 Helsingissä prostituoitujen palveluja käyttivät eniten miehet, joilla ei ollut mahdollisuuksia perheen perustamiseen. Näitä olivat sotilaat, merimiehet ja esimerkiksi leipurit, joilla oli epäsäännöllinen työrytmi. Vuonna 1905 kerrottiin, että “siitinelinten taudit” olivat yötyötä tehneiden leipurien keskuudessa erittäin yleisiä ja lähes joka toisella leipurilla oli kuppa.
 Asiakas otti prostituoituun yhteyttä salassa. Bordelleihin pystyi livahtamaan huomaamatta mainettaan menettämättä. Kadulla nainen ei saanut herättää liikaa huomiota, joten häneen otettiin kontaktia vain iltaisin tai öisin.
 Aineistoa on systemaattisesti tuhottu tilanpuutteen vuoksi 2000-luvun taitteessa.  Katja Tikka
 Prostituoitujen luona kävi myös naimisissa olevia miehiä. Petetyt vaimot kuitenkin yleensä puolustivat miehiään.
 – On kirjattukin kohtaamisia, joissa vaimo on puolustanut prostituoidun luona käynyttä miestä ja ollut prostituoitua vastaan. Näitä tuli vastaan tutkintapöytäkirjoissa, kertoo Katja Tikka.
 Pidätetyt kuvattiin siveyspoliisin toimistossa. KRP:n rikosmuseo
 Punaisten lyhtyjen Helsinki -teos kuvaa erästä tilannetta seuraavasti:
 Kauppias Wasenius oli riitautunut yksityisasunnossa erään prostituoidun kanssa siten, että tämä oli heittänyt kauppiasta juomalasilla korvaan. Kotona vielä vertavaluva kauppias kohtasi puolisonsa, joka lähti välittömästi sättimään haavan aiheuttanutta naista.
 Kiinni jääneet ilmoittautuivat poliisille kerran viikossa
 Nais- ja siveellisyysjärjestöt alkoivat puuttua prostituution harjoittamiseen 1880-luvulla. Bordellien kohdalla alettiin puhua parituksesta, “valkoisesta orjakaupasta”. Niihin tehtiin ratsioita, mutta toimet olivat melko tehottomia.
 – Naisjärjestöillä oli ajatus, että prostituoitu oli kaksinaismoraalin ja sellaisen ajatusrakennelman uhri, jossa miehelle sallittiin vapaampi käytös kuin naiselle ja siksi mies harjoitti seksuaalisuuttaan prostituoitujen kanssa. Samaan aikaan naisiin suhtauduttiin synnintekijöinä, sanoo Iisa Aaltonen.
 Vuosisadan lopulla säädettiin uusi rikoslaki, joka puuttui paritukseen ja myös kaduilla tapahtuvaan seksin myymiseen entistä tiukemmin. Asenteet kovenivat, ja ohjesääntöinen prostituutio kiellettiin vuonna 1907. Iisa Aaltosen ja Katja Tikan mukaan se ei kuitenkaan muuttanut mitään.
 Naisten asema heikkeni entisestään.
 – Puhutaan maailman vanhimmasta ammatista, mutta yläluokkaista kurtisaania ja ihmiskaupan uhria ei voi ihan suoraan rinnastaa. Kyseessä ei ollut yksi ammatti, Aaltonen huomauttaa.
 Seksin ostajia ei käytännössä tuomittu. Naiset puolestaan pidätettiin ja tuomittiin irtolaisuuden perusteella. Ensikertalainen sai varoituksen, mutta osa prostituoiduista joutui kymmeniä kertoja poliisin kuulusteluun. Heidän oli ilmoittauduttava poliisiasemalla kerran viikossa.
 Syyllisiksi todetut toimitettiin työlaitokseen tai sukupuolitautisairaalaan.
 Syksyllä ilmestyneen Punaisten lyhtyjen Helsinki -kirjan kirjoittivat Iisa Aaltonen, Katja Tikka ja Elina Maaniitty. Onni Aaltonen
 Siveyspoliisit päätyivät ostamaan seksiä
 Asiat käsiteltiin poliisin siveysosastolla, joka perustettiin 1900-luvun taitteessa. Siveyspoliiseiksi palkattiin luotettaviksi tiedettyjä kansalaisia. Heidän tehtävänään oli etsiä “henkilöitä, joilla oli taipumusta paheellisuuteen” ja partioida siveettöminä pidetyillä alueilla.
 Toisinaan siveyspoliisit päätyivät itsekin ostamaan seksiä. Myös poliisien ja prostituutiosta epäiltyjen naisten välisiä avioliittoja esiintyi.
 – Kaikki ei varmasti ole tullut päivänvaloon. Helsingissä prostituoituja koskevaa aineistoa on systemaattisesti tuhottu poliisin tilanpuutteen vuoksi 2000-luvun taitteessa ennen kuin digitointi yleistyi. Jäljellä on vain pieni otanta, sanoo arkistoja tutkinut Katja Tikka.
 Valitettavasti on mahdotonta arvioida, montako hyllymetriä sitä on hävitetty.  Päivi Tonteri
 Helsingin poliisilaitokselta kerrotaan, että pysyvään säilytykseen määrättyjä arkistoaineistoja ei ole tuhottu. Muita kylläkin.
 – Asiakirjat, joita arkistolaitos ei ole määrännyt pysyvästi säilytettäviksi, tulee lain mukaan hävittää niille määrättyjen säilytysaikojen päätyttyä, kertoo tietopalveluesimies Päivi Tonteri Helsingin poliisilaitokselta.
 Tonteri ei osaa sanoa, kuinka suuri osa 1850-1950-lukujen välistä aikaa koskevasta materiaalista on tuhottu.
 – Valitettavasti on mahdotonta arvioida, montako hyllymetriä sitä on hävitetty. Säilytettävät aineistot on lähtökohtaisesti siirretty Kansallisarkistoon, Tonteri toteaa.
 Naiset häiriköivät sairaalassa
 Ehkäisy alkoi yleistyä 1900-luvun puolella, mutta se vei rahaa. Lisäksi ehkäisyvälineiden kanniskelu oli leimaavaa, sillä naista pidettiin automaattisesti prostituoituna. Ehkäisystä huolehtiminen ei usein ollut mahdollista myöskään asiakkaiden asenteen vuoksi. Laitapuolen kulkija J.K. Harju kirjoitti vuonna 1936 näin:
 Tyttö avasi käsilaukkunsa. Siellä oli tusinan verran Venus-kortonkeja.
 –  En koskaan anna ilman vieraille.
 –  Etkö mullekaan, kysyin.
 Poliisin pidätyskuvia 1900-luvun alusta. KRP:n rikosmuseo
 Olen aina tuntenut vastenmielisyyttä varmuusesineitä kohtaan. Tyttö epäröi, hymyili ja laukaisi helpotukseni.
 –  Juu, sä saat. Huomasin naamastasi, että et pidä näistä.
 Sukupuolitautien hoidot olivat raskaita. Potilaille annettiin elohopeajohdannaisia pistoksina, pillereinä ja salvoina. Naiset joutuivat kulkemaan sisätiloissa kuumissa villavaatteissa, koska hikoilun katsottiin olevan osa hoitoa.
 Sairaaloissa ei sallittu alkoholia, tupakointia eikä meikkausta. Etenkin sairaalavaatteet ja meikkauskielto ärsyttivät naisia. Laitosten tiukka valvonta ja säännöllinen elämänrytmi kävivät naisten hermoille, ja sairaaloissa oli usein konflikteja ja järjestyshäiriöitä.
 Raskauksien määrästä ei ole tarkkaa tietoa. Naiset joutuivat teettämään laittomia abortteja, joiden tekijät olivat taitamattomia ja jälkihoito puutteellista. He saivat myös lapsia, mutta hedelmättömyyttä aiheuttavien sukupuolitautien vuoksi muita naisia harvemmin.
 Prostituutiosta väitelleen Antti Häkkisen mukaan vuosina 1908-1930 avioituneista prostituoiduista vain joka kymmenes sai lapsia.
 Laivatytöt hakivat seikkailua
 Siveyspoliisi muuttui 1930-luvulla Helsingin huoltopoliisiksi, kun sen tehtävät muuttuivat koko ajan kohti sosiaalityötä. Toisen maailmansodan jälkeen katuprostituutio väheni Helsingissä selvästi, kun tasa-arvo lisääntyi ja elintaso parani. Prostituoidut siirtyivät kasvaville satama-alueille, ja viranomaisten kiinnostus kohdistui laivatyttöihin.
 Nuoret laivatytöt nousivat ilmiöksi etenkin 1960-1970-luvuilla, ja heitä oli vielä pitkään sen jälkeen. Historioitsijat Katja Tikka ja Iisa Aaltonen sanovat, että monet laivatytöistä eivät ajatelleet olevansa prostituoituja. Entinen merimies Risto Pöyhönen  kertoi viime kesänä  Ylelle seikkailuistaan satamien naisten kanssa.
 – Raja seksin myymisen ja seuran hakemisen välillä on ollut häilyvä. Laivoissa on voinut olla nuoria, kiinnostavia miehiä, joiden perässä sinne on menty. Varmasti siinä on ollut jännityksen ja seikkailun halua, Aaltonen toteaa.
 Laivatytöt myös liikkuivat tuohon aikaan laivojen mukana Suomen satamissa.
 – On kansanperinteen muisteluita, joiden mukaan on lähdetty Pohjanmaalta ja tultu Helsinkiin tai Kotkaan, ja mukana ollut koko ajan ryhmä tyttöjä, sanoo Katja Tikka.
 Kuva Sex and the Sea -näyttelyn videoinstallaatiosta. Satu Krautsuk / Yle
 Yhteiskunta muuttui
 Helsingin huoltopoliisi lakkautettiin vasta 1980-luvulla, kun Pasilan poliisitalo valmistui.
 Prostituution määritelmä on ollut 1800-luvulta saakka sama, maksullinen seksipalvelu, mutta yhteiskunta ympärillä on muuttunut. Iisa Aaltonen huomauttaa, että yksi suuri muutos on tapahtunut prostituoitujen asemassa. Vanhoissa viranomaislähteissä, aikalaiskeskusteluissa ja sanomalehdissä ei prostituoitujen ääni kuulu.
 – Nyt Pro-tukipiste ajaa seksityöläisten etuja ja he ovat tänä päivänä keskustelun aktiivinen osapuoli.
 Katja Tikka sanoo, että nykyään seksinmyyjät ovat Suomessa usein ulkomaalaisia.
 – En halua leimata, mutta tätä voi ajatella elintasokysymyksenä. Huonon elintason maista muuttavilla kynnys on ehkä matalampi kuin suomalaisilla, jotka pääsevät 7-vuotiaana kouluun ja joiden mahdollisuudet ovat paljon laajemmat.
 Jutussa on käytetty lähteenä Iisa Aaltosen, Katja Tikan ja Elina Maaniityn teosta Punaisten lyhtyjen Helsinki. Kirja julkaistiin syksyllä 2018. Aaltonen ja Tikka luennoivat aiemmin tällä viikolla prostituution historiasta merikeskus Vellamossa Kotkassa.

Poliisi tuhosi arkistot – tällaista oli prostituutio Suomessa, kun bordellit sallittiin ja seksiä myyvät naiset tunnisti harmaasta huivista


Summary: Tekoäly pystyy käsittelemään suuria viestimääriä ja sen hyviin puoliin kuuluu nopeus ja puolueettomuus. Liian nopealla moderoinnilla voi tosin olla myös haittapuolensa.

Yksi tällä hetkellä käytetyistä tekoälymoderaattoreista on Utopia Analyticsin kehittämä suomalainen innovaatio Utopia AI Moderator. Sitä käyttävät muun muassa Aller Median omistama Suomi.24, norjalaisomisteinen Tori.fi sekä lasten Facebookina tunnettu Momio.
 Utopia Analyticsin toimitusjohtajan  Mari-Sanna Paukkerin  mukaan tekoäly päihittää moderointityössä ihmisen etenkin puolueettomuudessa.
 – Se on todella demokraattinen. Jos ihminen tekee moderointityötä ja huomaa, että taasko tuo sama käyttäjätunnus täällä huutelee, saattaa hän poistaa herkästi ihan asiallisenkin viestin, koska henkilö on aiemmin käyttäytynyt huonosti. Koneelle voidaan opettaa, ettei näin saa toimia, vaan katsotaan pelkästään viestin sisältöä eikä sitä, kuka on kirjoittaja.
 Paukkerin mukaan esimerkiksi Utopia AI Moderatorin kaltaiselle tekoälykoneelle on ollut tarvetta.
 – Kun oikeassa elämässä järjestetään musiikkitilaisuus, siellä on paikalla järjestyksenvalvoja, toisin kuin sosiaalisessa mediassa. Tällainen sieltä puuttui ja me päätimme sellaisen tehdä.
 Ironian ja sarkasmin vaikeus
 Myös Yle ryhtyi viime vuonna moderoimaan keskusteluja tekoälyn avulla. Tekoälyä on mahdollista kustomoida ja hienosäätää käyttäjän toiveiden mukaisiksi, ja esimerkiksi Ylen käyttämälle koneelle opetetaan Ylen journalistisia periaatteita.
 Mutta pystyykö tekoäly esimerkiksi tunnistamaan ironiaa ja sarkasmia? Mari-Sanna Paukkerin mukaan sarkasmi on vaikea laji – ihmisellekin.
 – Myös ihmisen on toisinaan vaikeaa tunnistaa sitä, mikä on ironiaa ja mikä huumoria. Ja jos se on vaikeaa ihmisellekin, niin emme saa konetta tunnistamaan näitä asioita paremmin. Kuitenkin yleensä jos ihmismoderoijat kokevat, että viesti on tulkittavissa ikäväksi, pystyy tekoäly oppimaan asian samalla tavalla.
 Olisiko tekoäly ratkaisu groomingiin?
 Suurista sosiaalisen median jäteistä esimerkiksi Facebook käyttää tällä hetkellä tekoälymoottoria, joka tekee pelkästään hälytyksiä, muttei päätä siitä, onko viesti epäasiallinen vai ei. Tekoälymoottorin hälytyksiä taas käyvät läpi ihmiset, mikä on Mari-Sanna Paukkerin mukaan hidasta puuhaa.
 – Iso osa käyttäjien tekemistä ilmoituksista on pikemminkin kiusantekoa kuin oikeita, aitoja ilmoituksia, joten ne pitää käydä läpi käsin, jos käytössä ei ole kokonaisvaltaista tekoälysysteemiä.
 Viime aikoina otsikoissa on ollut netissä tapahtuva grooming eli lasten houkuttelu seksuaalisiin tarkoituksiin. Olisiko mahdollista, että vaikkapa tekoälymoderoinnin avulla groomingiin syyllistyviä henkilöitä saataisiin helpommin kiinni? Periaatteessa kyllä, poliisitarkastaja  Kimmo Ulkuniemi  Poliisihallituksesta toteaa.
 – Erilaiset sähköiset toimijat käyttävät tekoälymoderointia lähinnä siksi, että ne voivat pitää alustojaan puhtaina epäasiallisesta keskustelusta tai laittomasta materiaalista. Toiminnan tarkoituksena on totta kai se, että käyttäjät viihtyisivät ja että käyttäjiä olisi enemmän, mikä tarkoittaa yritykselle enemmän tuloja. Olisi tietenkin mahdollista, että tekoäly poimisi jonkun tietyn sille opetetun tavan mukaisesti sellaisia tapauksia, joissa laitonta materiaalia levitettäisiin ja yritys ilmoittaisi siitä poliisille.
 Ulkuniemen mukaan poliisi tekee jo läheistä yhteistyötä erilaisten sähköisten palvelujen tarjoajien, muun muassa Facebookin kanssa. Yhteistyö liittyy nimenomaan rikostorjuntaan.
 – Poliisilla voi olla rikostutkintaa varten tarvetta saada esimerkiksi joltakin sosiaalisen median toimijalta tietoa, jolloin toimijaa lähestytään yksittäisellä pyynnöllä. Joissain tapauksissa sosiaalisen median toimijat tai alustojen ylläpitäjät välittävät poliisille tietoa myös oma-aloitteisesti, jos he havaitsevat jotakin laitonta.
 Valoakin nopeammin
 Nykymoderoinnissa valttia on nopeus, mutta nopeudella voi olla myös varjopuolensa. Kimmo Ulkuniemen mukaan hyvin nopeasti tapahtuvan moderoinnin kohdalla käyttäjä ei välttämättä itse tiedä, mitä on tehnyt väärin ja kuinka voisi korjata käyttäytymistään.
 – Poliisitoiminnassa on tottunut rikosoikeudessa siihen, että kun tekee virheen, niin järjestelmä reagoi siihen ja kertoo kuinka olisi voinut toimia toisin. Nettimaailmassa näin ei aina ole, jolloin käyttäjä jää limboon.
 Suomen poliisissa on yleisesti selvitetty tekoälyn, robotiikan ja koneoppimisen hyödyntämisen mahdollisuuksia kaikessa poliisitoiminnassa, ei pelkästään rikostorjunnassa. Tällä hetkellä poliisin käytössä ei kuitenkaan ole tekoälyyn perustuvia ratkaisuja.
 – Kyse on siitä, että tällainen teknologia kehittyy hyvin nopeasti. Toisekseen, osa näistä sovelluksista on hyvin hinnakkaita. Lisäksi poliisin täytyy jokaisen sellaisen tekoälyratkaisun kohdalla, joka mahdollistaa tietojen analysoimisen ja yhdistelemisen, katsoa mitä lainsäädäntö sallii poliisille ja mitä ei, Kimmo Ulkuniemi sanoo.

Tekoälyä käytetään yhä enemmän nettikeskustelujen moderoinnissa: "Tekoäly on demokraattisempi kuin ihminen"


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Robottibussit huristavat pian Euroopan kaduilla – Tallinna ja Helsinki ovat eturintamassa ilman kuljettajaa liikkuvien ajoneuvojen kehityksessä
 Viron ensimmäinen  itseohjautuvan auton prototyyppi on valmis . Kesällä sitä kokeillaan liikenteessä ja sen voi silloin nähdä Tallinnan kävijöille tutun Kadriorgin pikkukaduilla.
 Tekoälyn käyttö moderoinnissa lisääntyy, voisiko se toimia myös lasten houkuttelun ehkäisyyn?
 AOP
 Useat mediatalot ja keskustelupalstat käyttävät moderoinnissa  tekoälyä . Voisiko tekoälyn käyttö moderoinnissa ehkäistä myös vaikkapa groomingia?
 Baritoni Aarne Pelkonen jätti lestadiolaisuuden, jotta voisi laulaa oopperaa
 Jussi Koivunoro / Yle
 Kulttuurivieras  Aarne Pelkonen  sai  vanhoillislestadiolaisen kasvatuksen ja otti sen vakavasti . Kolmekymppisenä tuli vastaan kysymys. Herätysliike vai ooppera? Pelkonen huomasi, että hänen koko elämänkatsomuksensa muutti suuntaa.
 Trumpin ehdotus muurikiistaan sai tyrmäyksen
 Yhdysvaltain presidentti Donald Trump pitämässä tiedoitustilaisuutta Valkoisessa talossa. Hän teki ehdotuksen, jolla maan osittain suljettuna oleva hallinto voitaisiin avata.  Brendan Smialowski / AFP
 Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  teki illalla Suomen aikaa  ehdotuksen , jolla maan osittain suljettuna oleva hallinto voitaisiin avata. Trump esitti, että demokraattipuolue suostuisi antamaan hänelle rahat, jolla rakennettaisiin muuri Meksikon rajan tärkeimpiin kohtiin. Vastineeksi Trump lykkäisi kolmella vuodella maahan paperittomina tulleiden lasten karkottamista. Demokraattipuolue torjui ehdotuksen suoralta kädeltä.
 Pakkanen paukkuu koko maassa
 Yle Sää
 Sunnuntai on poutainen pakkaspäivä. Ylen meteorologin  Matti Huutosen  mukaan pakkanen kiristyy etelässäkin. Maan eteläosassa on pakkasta vajaat 10 astetta ja pohjoisessa pakkasta voi olla iltapäivälläkin lähes 30 astetta. Lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Robottibussia kokeillaan kesällä Tallinnassa, Trump ehdotti ratkaisua muurikiistaan, poutainen pakkaspäivä luvassa


Summary: Pelastustyötä on hidastanut kivikkoinen maasto.

Etelä-Espanjassa on käynnissä kiivas pelastustyö 2-vuotiaan pojan pelastamiseksi syvästä porakaivosta.
 Pikkupoika oli viime viikon sunnuntaina perheensä kanssa retkellä Totalanin alueella Malagan lähellä, kun hän putosi porakaivoon.
 Kaivo on vain noin 25 senttiä leveä ja yli sata metriä syvä. Pojan uskotaan juuttuneen 72 metrin syvyydessä olevaan kapeampaan kohtaan.
 Toiveet saada poika ulos elossa ovat tässä vaiheessa heikot. Hänestä ei ole saatu elonmerkkejä. Todisteena pojan putoamisesta kaivoon on hänen hiuksistaan saatu dna-näyte. Hänen putoamisensa on myös murentanut kaivannon seinämiä, jolloin hänen päälleen on pudonnut maata.
 Pelastustyötä haittaa seudun vaikeakulkuisuus. Raskasta kalustoa on ollut vaikea saada ylös kukkuloille, missä maasto on louhikkoista.
 Pelastustyö saatiin kuitenkin alkuun eilen lauantaina. Pelastajat poraavat ensin pystysuoran tunnelin samoille kohdin, missä pojan oletetaan olevan.
 Tämän jälkeen paikalle laskeutuneet kaksi tai kolme pelastajaa kaivavat käsin vaakasuoran kaivannon.
 Jos kaikki menee suunnitellusti, kaivuutyön pitäisi olla valmis noin 35 tunnin kuluessa.
 – Olemme äärimmäisen motivoituneet saamaan hänet ulos niin nopeasti kuin mahdollista. Emme piittaa tunneista, väsymyksestä tai unenpuutteesta, sanoi pelastustyötä johtava insinööri  Ángel Vidal   The Guardian -lehdelle .
 Koko alueen maaseudun väki, samoin kuin Espanjan tiedotusvälineet seuraavat herkeämättä pelastustyön etenemistä.
 Pojan perheelle on Espanjan tiedotusvälineiden mukaan tapahtunut aikaisemminkin tragedia. Heidän 3-vuotias poikansa menehtyi sairauskohtaukseen uimarannalla.

Pikkupoika putosi sata metriä syvään, 25 senttiä leveään porakaivoon – pelastusoperaatio käynnissä


Summary: Ilma puhdistui, kun kulttuurivieras, baritoni Aarne Pelkonen ilmoitti perheelleen jättävänsä lestadiolaisuuden oopperan vuoksi.

Kallion kirkko on baritoni  Aarne Pelkoselle , 32, tuttu paikka. Kotikirkko.
 Täällä on tullut monet kerrat laulettua. Koti sijaitsee muutaman sadan metrin päässä.
 Nuorempana Pelkonen olisi saattanut astella kirkkoon hiljentymään tai seuraamaan jumalanpalvelusta. Tai kuuntelemaan saarnaa.
 Enää hän ei tee niin. Raumalla vanhoillislestadiolaisen kasvatuksen saaneella baritonilla on nyt etäisempi suhde uskontoon.
 – En ole niin sanotusti uskonnollinen, mutta kuulun kirkkoon ja arvostan sen tekemää työtä. Koko paketti muuttui peruuttamattomasti, kun lähdin pois herätysliikkeestä, Pelkonen myöntää.
 Jouni Immonen / Yle
 Kehollista ilmaisua pidetään herätysliikkeessä syntinä
 2010-luvun alkupuolella Pelkosen suhde uskonasioihin alkoi muuttua. Luottamus herätysliikkeeseen oli saanut kolauksia.
 Lappeenrannan laulukilpailun voitto 2013 loi uskoa tulevaisuuteen ammattilaulajana, mutta pelkästään kisaan osallistuminen vaati uskallusta.
 – Itselleni oli melko selvää, että halusin osallistua, mutta yhteisön keskellä prosessi ei ollut yksinkertainen.
 Työnantajat kiinnostuivat menestyksen myötä Pelkosen hunajaisesta baritonista.
 Ristiriita voimistui. Kun jo laulukilpailuun osallistuminen synnytti kitkaa yhteisössä, siinä on käytännössä mahdotonta olla mukana, jos laulaa oopperaa. Tanssi ja teatteri? Sama juttu. Kehollinen ilmaisu kaikkine muotoineen on kiellettyä.
 – Voi sanoa, että sellaista pidetään syntinä. Pelätään, kun ihmiset ovat lähellä toisiaan. Pelätään liikkeen ja ilmaisukielen seksuaalista puolta. Toisaalta vierastetaan esimerkiksi oopperoissa kerrottuja tarinoita, Pelkonen toteaa.
 Hän arvelee, että suhtautuminen on lähtöisin pietismin perinteestä.
 – Ylipäänsä kulttuuri on koettu uhkana: jos harrastaa kulttuuria, mieli lähtee pois Jumalan palvelemisesta.
 .
 Jouni immonen / Yle
 Pelkonen koki, että kysymyksiä on enemmän kuin vastauksia.
 Herätysliike vai ooppera? Se oli yksi vaikeista.
 Pelkosen elämänkatsomus muutti suuntaa. Päätös jättää lestadiolaisuus syntyi pitkän pohdinnan tuloksena 2014.
 – Kiinnostus oopperaa kohtaan syveni. Se ei silti ollut ainoa syy lähteä liikkeestä, hän sanoo.
 Nyt baritoni tarkastelee lestadiolaisuutta ulkopuolelta, mutta pitää siihen liittyviä ilmiöitä yhä mielenkiintoisina. Erityisesti häntä kiehtovat vuosikymmenten ja -satojen aikana syntyneet sanattomat sopimukset.
 – Näin on ollut tapana elää, Pelkonen siteeraa moniin traditioihin kytkeytyvää ajatusta.
 Kukaan ei käske eroamaan liikkeestä, vaikka tapoja rikkoisikin.
 – Viesti on ennemminkin, että tuo harrastus tai tuo tapa pitää jättää pois.
 Haave ryhtyä papiksi käy toteen oopperassa
 Saaristoseurakuntaan vastikään saapuneen papin puhe vakuuttaa kylän asukkaat. Pelkonen levittää kätensä saarnastuolissa. Ehtoollinen lujittaa papin suhdetta uuteen yhteisöön entisestään.
 Orkesteri hiljentyy olemattomiin, kun näyttämöllä oopperakuoro alkaa veisata virttä.
 Jossain kohtaa nuoruutta Pelkosella kävi mielessä ryhtyä papiksi, mutta  Bach  ja  Beethoven  veivät mennessään. Hän päätyi Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan kanttoriksi.
 Nyt Pelkonen debytoi Suomen Kansallisoopperassa  Jaakko Kuusiston  säveltämän  Jää -oopperan pääroolissa.  Ulla-Lena Lundbergin  samannimiseen menestysromaaniin pohjautuva tarina liippaa baritonia läheltä.
 Tavallaan sen myötä toteutuu Pelkosen haave päästä papiksi. Niin baritoni leikillään ajattelee, vaikka hän suhtautuukin ammattimaisesti tehtäväänsä: rooli mikä rooli, kysymys on työstä oopperalaulajana.
 – Mutta onhan tuo kiva juttu, hän myöntää.
 –  Jään  suhteen kaikki on loksahtanut kohdalleen. Olen tosi onnellinen, että pääsen debyytissäni esittämään isoa suomalaista kantaesitystä, jonka aihe on lähellä omaa taustaani. Enempää en voisi toivoa.
 Aarne Pelkonen maskeerattuna Jää-oopperan Petter Kummeliksi. Kansallisoopperan produktiossa miehityksiä on kaksi. Pelkosen rinnalla Mona Kummelia esittää Mari Palo. Toisessa pääroolimiehityksessä laulavat Ville Rusanen ja Marjukka Tepponen. Jussi Koivunoro / Yle
 Jäässä  Petterin ja Monan asuttamassa pappilassa uhkutaan elämää, iloa ja välittämistä. Kesällä rakennetaan siltaa ja tulevaisuutta. Maassa on sotien jälkeen rauha.
 Pelkonen suhtautui nuorempana vakavasti paikkaansa herätysliikkeessä. Seuroissa hän kuunteli saarnat tarkkaan ja lauloi mukana, minkä pystyi. Siitä syntynyttä tunnetta hän kuvaa veisuukokemukseksi.
 – Kirkkotilaisuuksissa saattoi olla tuhat ihmistä laulamassa. Urut soivat. Siitä syntyi yhteinen kokemus. Se teki vaikutuksen.
 Pelkonen säesti uruilla seuroissa jo varhaisteininä. Laulutunnit hän aloitti 17-vuotiaana. Samoihin aikoihin pöydällä saattoi olla auki  Raamattu  ja  Augsburgin tunnustukset . Kavereiden pöydillä ei vastaavia kirjoja näkynyt.
 – Yritin löytää vastauksia kysymyksiin, kuten miksi ehtoollista vietetään, tai mikä on kasteen merkitys. Jossain vaiheessa kävi mielessä, että olisi kiva opiskella teologiaa, mutta olin jo Sibelius-Akatemiassa.
 Ilma puhdistui, kun Pelkonen jätti herätysliikkeen
 Pelkonen teki ensimmäiset oopperaroolinsa Saksassa. Hän sai kiinnityksen Oldenburgin oopperaan vuosiksi 2015–2017. Hän esiintyi oopperalavalla ensimmäistä kertaa vasta lähdettyään herätysliikkeestä.
 Käytännössä liikkeen jättäminen tarkoitti sitä, että perheelle piti ilmoittaa asiasta.
 – Ei ole mitään virallista eroprosessia, että rasti ruutuun. Kun olet tehnyt päätöksen, niin et vain enää käy tapaamisissa.
 Päätöstä seurasi helpotus.
 – Kun asian teki selväksi läheisten kanssa, ilma puhdistui ja sitä pystyi aloittamaan uusia asioita elämässä. Sen jälkeen oli vapautunut olo.
 Jäljelle on jäänyt liuta perusarvoja. Kotona painotettiin rehellisyyden ja tunnollisuuden merkitystä, ja niistä baritoni pitää edelleen kiinni. Yhtä lailla herätyspiireissä arvostetaan työntekoa.
 – Toimintaan kuuluu paljon talkootöitä, sillä töistä seuraa siunaus. Itse olen säestänyt tilaisuuksia, työskennellyt esilaulajana, johtanut kuoroa ja ottanut valokuvia, Pelkonen kertoo.
 Jouni Immonen / Yle
 Ajoista herätysliikkeessä on jäänyt jäljelle myös kaipuu yhteisöllisyydestä. Pelkonen huomaa toisinaan tarvitsevansa ihmisiä ympärille.
 – Kun tuollaisesta yhteisöstä lähtee pois, tilalle voi muodostua tyhjiö. Joku on sanonut, että kerran lestadiolainen, aina lestadiolainen. Kyllä se jollain tavalla kulkee osana minua, koska kasvatus on niin vahva.
 Yhteisö muodostuu muun muassa oopperaproduktioissa. Työryhmä on iso, harjoitusaikataulu tiukka ja esityksiä paljon. Toisaalta Pelkonen pyrkii pitämään työn ja vapaa-ajan erillään toisistaan. Kaveripiiri koostuu pääosin muista kuin muusikoista.
 Kilpailumenestys tuntuu töitä tehdessä etäiseltä kuriositeetilta
 Oopperan alussa Petter Kummelia esittävä Pelkonen on astua ohi laiturista.
 – Meri halusi minut takaisin, mutta tässä minä nyt olen, hän laulaa.
 Ääni on valloittava. Lappeenrannan kilpailun lisäksi Pelkonen on voittanut kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun 2015. Harjoituksissa baritoni vaikuttaa itsevarmalta, mutta pinnan alla kuohuu. Päärooli Kansallisoopperassa on pitkän työn tulos, ja ensivaikutelman voi antaa vain kerran.
 Yhtäkkiä kilpailumenestys tuntuu etäiseltä kuriositeetilta.
 – Tämäpä se on laulajan päänsisäinen juttu, että aina on käytävä sitä Jaakobin painia, että riitänkö minä, soiko ääneni, onko tämä tarpeeksi, Pelkonen kuvailee.
 Samalla ooppera on yhä fyysisempää. Laulutaitojen lisäksi on osattava näytellä. Yksi syy siihen on se, että monet esitykset lähetetään televisiossa, verkossa ja elokuvateattereissa.  Jääkin  nähdään suorana lähetyksenä verkossa ja Yle Teemalla 5. maaliskuuta kello 19.
 Lava ei ole enää kaukana katseilta.
 – Ehkä se on se haaste tässä, että uskaltaa vain olla oma itsensä. Olkoon kyseessä debyytti tai kymmenes kerta, rooli pitää tehdä niillä, mitä on. Hankaluuksia on luvassa, jos yrittää todistella jotakin.
 Pelkosen toiveena on uran urkeneminen oopperalaulajana. Hänen unelmaroolejaan ovat Onegin ( Tshaikovskin   Jevgeni Onegin ) ja Wolfram ( Wagnerin   Tannhäuser ).
 – Ehkä sitten, kun tekee kovasti töitä, niin haaveet saattavat toteutua, Pelkonen sanoo ja saa taas huomata herätysliikkeessä painotettujen perusarvojen säilyneen ennallaan.
 Jussi Koivunoro / Yle
 Mitä sinä pelastaisit itsesi sijaan?
 Lundbergin romaanin Pelkonen luki ensimmäistä kertaa vuosi sitten. Yksinkertaisen saaristolaiselämän kuvaus teki vaikutuksen.
 – Pappi yhdistää eri puolilla saarta asuvat keskenään, vaikka kitkaa on ollut vuosisatoja. Siinä mielessä teemana on toisten hyväksyminen, Pelkonen analysoi.
 Kulttuurivieraat Kaikki kulttuurivieraat Viisi edellistä: Marc Gassot Anna Heinämaa Hannu-Pekka Björkman Vesa-Matti Loiri Marja Helander
 Suurta draamaa on luvassa tarinan lopussa. Elämä jatkuu surun keskellä. Pelkonen on miettinyt, miksi Petter kuolee.
 – Mikä se syy on? Tavallaan huolettomuus johti hukkumiseen. Toisaalta hän on tosi tunnollinen tyyppi – nostaa viimeisillä voimillaan salkun jään pinnalle. Hän pelastaa yhteisölle tärkeät asiat sen sijaan, että pelastaisi itsensä.
 Tarina kiteytyy pohdiskelevan baritonin päässä yhteen kysymykseen.
 – Mikä on sinun salkkusi?
 Pelkonen katsoo tyhjyyteen ja hymähtää.

Herätysliike vai ooppera? Aarne Pelkonen valitsi jälkimmäisen ja esittää nyt pappia lestadiolaisten kieltämässä taidemuodossa


Summary: Savitaipalelainen Anastasia Nazarova on hallinnut Suomen naisten shakkia jo useamman vuoden.

Hirsitalon ikkunasta Savitaipaleen keskustan tuntumassa avautuu talvinen maisema. Korkeiden kuusten oksat roikkuvat painavina lumesta ja koiran haukunta kaikuu naapurista.
 Anastasia Nazarova  istuu sängyllään naamallaan keskittynyt ilme. Edessään hänellä on shakkilauta. Musta Malysh-kissa makailee uneliaana vieressä. Se on pari vuotta emäntäänsä vanhempi.
 Huoneen seinällä roikkuu paksu pinkka mitaleita kaulanauhoista. Ne kaikki on saatu shakkiturnauksista eri puolilta maailmaa.
 Anastasia Nazarova tutkii palkintomitalejaan. Tommi Parkkinen / Yle
 Isoisä opetti
 Shakkiharrastuksen Anastasia Nazarova aloitti jo esikouluiässä, kun perhe vielä asui Pietarissa.
 – Päiväkodissa pelasin tammea, ja kesällä ennen koulun alkamista isoisä opetti sitten shakkisiirtoja. Koulussa menin shakkikerhoon, ja siitä se alkoi, Nazarova kertoo.
 Koulussa Nazarova pääsi hyvään seuraan. Siellä opiskeli myös Nazarovaa neljä vuotta vanhempi naisten shakin nykyinen maailmanmestari Anna Stjazhkina. Hänen isänsä Vjatseslav toimi Nazarovan shakkivalmentajana kolme vuotta ennen perheen muuttoa Suomeen.
 Monivuotinen mestari
 Nazarovan perhe muutti Lappeenrannan lähellä sijaitselle Savitaipaleelle vuonna 2011, kun Anastasia oli 10-vuotias. Perhe halusi pois suurkaupungin hälystä, mutta kuitenkin tarpeeksi lähelle Pietaria ja sukulaisia. Muuton mahdollisti Boris-isän yritys, jolla oli jo aikaisemmin asiakkaita ja liiketoimintaa Suomessa.
 Anastasia Nazarova on nyt 17-vuotias Savitaipaleen lukion toisen luokan oppilas. Hän on hallinnut Suomen naisten shakkia jo useamman vuoden ajan.
 Viime vuonna hän voitti kolmatta kertaa peräkkäin naisten shakin Suomen mestaruuden. Suomen naisten shakin olympiajoukkueen jäsen hän on ollut jo 11-vuotiaasta lähtien.
 Kilpailumatkoja on kertynyt paljon. Helmikuussa on edessä matka shakin Euroopan mestaruuskisoihin Islantiin.
 Anastasia Nazarova shakkilegenda Garri Kasparovin kanssa vuonna 2014 Norjan Tromssan shakkiolympialaisissa.   Anastasia Nazarova
 Pelin loogisuus kiehtoo
 Shakissa Anastasia Nazarovaa kiehtoo ikivanhan lautapelin loogisuus. Pelissä on tärkeää pystyä miettimään monta siirtoa etukäteen ja ottaa huomioon myös vastustajan mahdolliset siirrot.
 Ominaisuus harkita tulevia siirtoja on Nazarovan mielestä siirtynyt myös muuhun elämään.
 – Monet ihmiset eivät varmasti mieti päätöksiään kovin pitkään. Minä mietin niin perusteellisesti, että välillä se jopa häiritsee minua.
 – Ajattelen siis monta siirtoa eteenpäin, Nazarova kertoo.
 Pronssimitali Venäjän mestaruuskisoista alle 19-vuotiaiden tyttöjen sarjasta vuonna 2018. Tommi Parkkinen / Yle
 Shakin harjoitteluun Anastasia Nazarova käyttää päivittäin noin tunnin. Pääosin harjoittelu on shakkikirjallisuuteen tutustumista ja shakin tietokoneohjelmien kanssa harjoittelua. Ajoittain Nazarova saa ohjeita Skypen kautta Ukrainassa asuvalta valmentajaltaan.
 Kilpailutasolla shakkia pelaavia naisia on Suomessa varsin vähän.
 – Jos turnaukseen tulee kymmenen pelaajaa, niin se on jo ihan hurja määrä. Yleensä niissä on jotain viisi pelaajaa, Nazarova kertoo.
 – Joskus joudumme jopa pelaamaan kaksi kertaa toisiamme vastaan samassa turnauksessa. Ensin pelataan valkoisilla nappuloilla ja sitten mustilla.
 Tasollisesti kovimmaksi suorituksekseen Nazarova katsookin viime vuonna tulleen kolmannen sijan Venäjän mestaruuskisoissa alle 19-vuotiaiden tyttöjen sarjassa. Venäjällä, kuten monissa muissakin entisen Neuvostoliiton maissa, naisten shakin taso on kova.
 Nazarova pystyy osallistumaan Venäjän mestaruuskisoihin Venäjän kaksoiskansalaisuutensa ansiosta. Kansainvälisissä kilpailuissa hän edustaa kuitenkin Suomea.
 Miehistä tarvittavaa vastusta
 Nazarova lähentelee myös miesten sarjassa Suomen huippua varsinkin nuorissa.
 Miehiä hän onkin oppinut voittamaan jo lapsuudessaan.
 – Jotkut olivat oikein vihaisia, kun he hävisivät pikkutytölle. Mutta eihän sille voi mitään, jos olen kovempi pelaaja, Nazarova kertoo hymyillen.
 Nazarova joutuukin hakemaan riittävän hyviä vastustajia miesten puolelta.
 – Yleensä pelaan Suomessa ikäisiäni poikia vastaan. Olenkin alle 18-vuotiaiden poikien Suomen mestari, Nazarova kertoo.
 Anastasia Nazarova on asettanut kovat tavoitteet shakkiuralleen.
 – Pyrin naisten maailmanmestariksi. Se on varmasti erittäin vaikeaa, mutta luulisin, että pystyn, jos motivaatio ja aika riittävät, Anastasia Nazarova kertoo.

Isoisä opetti shakkisiirrot pikkutytölle – 17-vuotias lukiolainen on jo kolmatta kertaa shakin Suomen mestari