Summary: Yhdysvaltalaiset asiantuntijat varoittavat presidenttiä tuudittautumasta siihen uskoon, että Isisistä olisi sen johtajan kuoleman jälkeen tullut vähemmän vaarallinen, Washingtonin kirjeenvaihtaja Mika Hentunen kirjoittaa.

WASHINGTON  Presidentti  Donald Trump  käytti tavoilleen uskollisesti värikästä ja ajoittain roisia kieltä kuvaillessaan Isisin johtajan  Abu Bakr al-Baghdadin  kuolemaan johtanutta sotilasoperaatiota.  New York Timesin mukaan  Trump ei malttanut odottaa edes lopullisia DNA-tuloksia paikan päältä, vaan tuli kertomaan kipeästi kaipaamastaan menestyksestä terrorismin vastaisessa taistelussa heti, kun se oli pienellä riskilläkin mahdollista. Paikallista aikaa sunnuntaiaamuna yhdeksältä presidenttiä ei enää pidätellyt mikään.
 Puolustusministeriö Pentagon ei myöhemmin sunnuntaina julkaissut uutta tietoa DNA-tutkimuksista, joten Trumpia lienee uskominen. Epäilyt johtuivat siitä, että al-Baghdadin on aiemminkin luultu kuolleen, kunnes tieto on myöhemmin osoittautunut vääräksi.
 Trump otti kursailematta kunnian onnistuneesta operaatiosta Syyrian Idlibissa.  Presidentti pitää al-Baghdadin surmaamista jopa merkittävämpänä terrorismin vastaisena tekona kuin  Osama bin Ladenin  surmaamista 2011.
 Yhdysvaltalaiset asiantuntijat eivät ole samaa mieltä Trumpin kanssa, niin kuin ei suuri yleisökään. Osama Bin Laden oli syyskuun 2001 terrori-iskujen suunnittelija. Tuon nimen tietää lähestulkoon jokainen yhdysvaltalainen. Sen sijaan al-Baghdadin tuntee vain harva.
 Isis-johtajan jahti alkoi presidentti  Barack Obaman  kaudella vuonna 2014. Trump kuitenkin ansaitsee ilmeisen kipeästi kaipaamaansa tunnustusta toimistaan.
 Pian virkaanastumisensa jälkeen talvella 2017 Trump määräsi Yhdysvallat uudistamaan suunnitelmansa Isisin vastaisessa taistelussa. Pari kuukautta myöhemmin hän hyväksyi aseiden myymisen Isisiä vastaan taisteleville kurdeille ja poisti Obaman määräämän katon yhdysvaltalaisten sotilaiden määrälle Syyriassa. Sitä itse asiassa nostettiin saman tien kahteen tuhanteen.
 Trumpin ongelmana on ailahtelevaisuus, niin myös Syyriassa.  Pari viikkoa sitten Trump määräsi yllättäen nämä joukot palaamaan kotiin jättäen kurdiliittolaiset pahaan pulaan. Kongressissa meni kuppi nurin myös oman puolueen republikaanien keskuudessa. Edustajainhuone tuomitsi Trumpin poukkoilun tylyin äänestysluvuin 354-60.
 Trump toivoo Isis-johtajan taltuttamisen lepyttävän varsinkin republikaaneja. Presidenttiä toissa viikolla epätavallisen suoraan arvostellut senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja  Lindsay Graham  kiittelikin häntä nyt onnistuneesta operaatiosta.
 Republikaanien keskuudessa elää kuitenkin voimakkaana myös toinen, demokraattien puolella yleisin näkemys: Sen mukaan Trumpilla ei ollut Idlibin operaatioon osaa eikä arpaa, ellei luvanantajan ja napinpainajan roolia pidetä tärkeänä. Tämän koulukunnan mielestä kaiken kunnian ansaitsevat tiedustelupalvelut ja erikoisjoukot.
 Asiantuntijat toivovat Trumpin oppineen omasta Syyria-sekoilustaan  ja saaneen edes hitusen linjakkuutta lisää. Suurin pelko Pentagonissa ja ulkoministeriössä on nimittäin nyt se, että näennäisen menestyksen saavutettuaan Trump unohtaa Isisin. Se olisi vakava virhe.
 Johtajan kuolema on psykologisesti kova koettelemus järjestölle, mutta se ei ole kadonnut mihinkään. Isis on soluttautunut Syyrian ja Irakin lisäksi eri puolille maailmaa ja saattaa yrittää kostoiskuja.
 Osama bin Ladenin kuoleman jälkeen al-Qaida levitti toimintojaan uusiin maihin Aasiassa ja Afrikassa, kunnes se sulautui Isisiin. Järjestöjen ideologia ei ole heikentynyt vuosien varrella eikä uusien jäsenten rekrytointi tunnu tuottavan niille vaikeuksia.
 Lue lisää:
 Trump vahvisti Isis-johtaja al-Baghdadin kuolleen Yhdysvaltojen sotilasoperaatiossa, räjäytti itsensä – "Hän kuoli kuin koira"
 Suomalaisasiantuntija: "Isis-johtajan surma tulee aiheuttamaan kostoiskuja"

Analyysi: Trump sai ison erävoiton taistelussa terrorismia vastaan, mutta Isisin toiminta saattaa tästä vain laajeta


Summary: Äänistä laskettu 75 prosenttia – Fernandez voittamassa jo ensimmäisellä kierroksella.

Argentiinan presidentinvaaleissa keskustalais-vasemmistolaisia peronisteja edustava  Alberto Fernandez  johtaa selkeästi, kun vaalien ensimmäisen kierroksen äänistä on laskettu 75 prosenttia.
 Fernandez on saanut äänistä reilut 47 prosenttia ja Argentiinan lain mukaan, jos ehdokas saa 45 prosenttia äänistä, niin toista vaalikierrosta ei tarvita.
 Vastaehdokkaan, istuvan presidentin  Mauricio Macrin  osuus annetuista äänistä on noin 42 prosenttia.
 Argentiinan yhä syvenevä talouskriisi on syönyt Macrin kannatusta.
 Aiheesta lisää:
 Taantumassa rypevä Argentiina äänestää presidentivaaleissa sunnuntaina

Argentiinassa opposition presidenttiehdokas Fernandez voitti vaalit


Summary: Ex-johtaja kiistää syytteen – syyttäjän mukaan liikekumppaneilta tulleet rahat olivat lahjuksia.

Helsingin käräjäoikeuden on määrä antaa tänään ratkaisu HOK-Elannon entisen kiinteistöjohtajan epäillyssä lahjusjutussa.
 Syyttäjien mukaan vuosina 1994-2012 kiinteistöjohtajana toiminut mies otti lähes 800 000 euron edestä lahjuksia muun muassa rakennusyhtiöiltä suosiakseen niitä työssään. Rahat menivät tytärten kilparatsastuskuluihin, syytetyn mukaan täysin laillisesti.
 Ex-kiinteistöjohtaja  Jari Leivoa  syytetään lahjuksen ja törkeän lahjuksen ottamisesta elinkeinotoiminnassa vuosina 2005-2012. Hänen työhönsä kuului esimerkiksi uusien liikepaikkojen suunnitteluttaminen ja rakennuttaminen.
 Leivo on ollut epäilyn alaisena jo hyvän aikaa, sillä oikeusprosessi esitutkinta mukaan luettuna on kestänyt yli seitsemän vuotta.
 Syyttäjän mukaan lahjojia olivat HOK-Elannon kiinteistöyksikön kumppanit. Syytteessä lahjomisesta on yhteensä 13 ihmistä. Kaikki syytetyt ovat kiistäneet syytteet.
 Leivo kertoi oikeudessa lokakuussa 2017 käyttäneensä suhteitaan hyväkseen pyytäessään sponsoreita tyttäriensä kilparatsastukseen, mutta hän kiistää syyllistyneensä mihinkään rikolliseen. Hänen mukaansa asiat on käännetty täysin päälaelleen.
 Teko on syyttäjän mukaan erityisen raskauttava epäillyn laittoman menettelyn pitkän keston takia ja siksi, että Leivo on pyytänyt ja vastaanottanut etuja lukuisia kertoja eri tahoilta ja samalta taholta vuodesta toiseen. Leivon toiminta on syyttäjän mukaan horjuttanut elinkeinoelämän tervettä kilpailua.
 Syyttäjä vaatii Leivolle noin kolmen ja puolen vuoden vankeutta.
 Lue lisää:
 Kovia syytteitä Hok-Elanto -lahjontajutussa – entiselle kiinteistöjohtajalle vaaditaan vankeutta ja menettämään liki 800 000 euroa
 HOK-Elannon ex-kiinteistöjohtajaa kuullaan tänään oikeudessa epäillyistä lahjusrikoksista

Oikeus antaa tänään ratkaisun HOK-Elannon ex-kiinteistöjohtajan lahjusjutussa


Summary: HelsinkiMissio-järjestön tutkimukseen osallistuneista 70 prosentilla yksinäisyyden tunne lieventyi.

Muutama vuosi sitten helsinkiläisen  Arjan  parisuhde päättyi. Silloisilla ystävillä oli omat menot perheidensä kanssa eikä Arjan puhelin enää soinutkaan samaan tapaan kuin silloin, kun Arja oli edellisen kerran ollut sinkkuna.
 – Yhtäkkiä havahduin siihen, että ei ole ketään kavereita ympärillä. Tekemisen määrä romahti. Piti täyttää oma maailma itsenäisellä tekemisellä, Arja kertoo.
 Se ei ollut aktiiviselle ja yksin viihtyvälle ihmiselle aluksi mikään ongelma. Arja harrasti kulttuuria ja kävi ravintoloissa. Vähitellen hän alkoi kuitenkin tuntea itsensä yksinäiseksi. Arja yritti puhua siitä joillekin ystävilleen, mutta koki etteivät he osanneet suhtautua asiaan.
 – Ne ystävät, jotka tiesivät yksinäisyydestäni, eivät tehneet asialle mitään. Eivät soittaneet tai ottaneet yhteyttä. Loukkaannuin, kun parhaalle ystävällekin kaikki muu oli tärkeämpää kuin minä, Arja sanoo.
 Arja jatkoi aktiivisesti hakeutumista ihmisten pariin. Ravintoloissa käynti ei kuitenkaan enää tuntunut mukavalta yksin.
 – Menet istumaan johonkin pöytään viinilasisi kanssa. Iloisista seurueista tulee yksi toisensa jälkeen kysymään onko pöydässä oleva tuoli vapaana. Lopulta pöydässä ei ole yhtään tuolia, vain sinä yksinäsi siinä. Siitä on biisejäkin tehty, mutta se on todellisuutta. Se on maailma, minkä yksinäinen kokee, Arja kuvailee.
 Yksinäinen voi luulla, ettei hän ole kiinnostava
 Arja alkoi pohtia, miten aikuisiällä voisi löytää uusia ystäviä. Hän haki netistä tietoa hakusanoilla "yksinäisyys" ja "Helsinki". Ensimmäisenä vastaan tuli HelsinkiMissio-järjestön  Näkemys-ohjelma , johon hän haki heti mukaan.
 Ohjelman tarkoitus on tarjota apua yksinäisyyden kokemukseen. Maksuttomaan ohjelmaan kuuluu viisi tapaamista asiantuntijan kanssa sekä harjoituksia, joita tehdään itsenäisesti tehtäväkirjan avulla.
 – Tutkimusten mukaan yksinäisyyteen ei ehkä niinkään auta sosiaalinen tuki tai sosiaalisten taitojen harjoittelu, vaan pureutuminen yksinäisyyden juurisyihin eli haitallisiin ajatuksiin, ohjelman toinen projektikoordinaattori, sosiaalipsykologi ja tutkija  Maria Rakkolainen  kertoo.
 Tutkija ja sosiaalipsykologi Maria Rakkolainen tarjosi "Arjalle" keskusteluapua Näkemys-ohjelmassa. Yle / Antti Lähteenmäki
 Haitalliset ajatukset ovat kielteisiä ajatuksia itsestään ja muista ihmisistä. Yksinäinen ihminen saattaa usein ajatella olevansa huono tai kyvytön luomaan sosiaalisia suhteita ja uskoo, ettei kukaan voi olla hänestä kiinnostunut. Samankaltaisia vääristyneitä ajatuksia oli myös Arjalla.
 – Yksinäisyys hävetti. Ajattelin, että olen jotenkin huonompi kuin muut.
 Ohjelmassa ihmisiä autetaan näkemään, että itsessä ei ole mitään vikaa. Samalla rohkaistaan lempeästi tekemään asioita, jotka lieventävät yksinäisyyttä.
 – Me emme lähde siitä, että yksinäisyys poistuisi, vaan että ihmiselle tulee tunne, että hän voi tehdä asialle jotain. Ihminen lähtee tutustumaan itseensä ja omiin ajatuksiinsa, tunnistaa mistä asioista hän tykkää. Rohkeus kasvaa tekemällä itselle tärkeitä asioita, jonka kautta voi luontevasti tavata myös samanhenkisiä ihmisiä, Rakkolainen sanoo.
 Hyvinvointi lisääntyi, masennusoireet vähenivät
 Ohjelman toimivuutta on tutkittu koko pari vuotta kestäneen projektin ajan. Osallistuneiden sosiaalista ja emotionaalista yksinäisyyttä, masennusoireilua sekä hyvinvointia on mitattu eri mittarein ja Rakkolaisen mukaan tulokset ovat lupaavia.
 Ihmiset ovat kokeneet ohjelman hyödyllisenä ja tunteneet tulleensa kuulluiksi ja ymmärretyksi.
 Ohjelman jälkeiseen seurantatutkimukseen osallistuneista 61 ihmisestä 70 prosentilla yksinäisyyden tunne lieventyi ohjelman aikana. Puolella heistä muutos oli hyvin merkittävä.
 – Ihmiset ovat saaneet tästä apua, eri mittaritkin sen luotettavasti ja johdonmukaisesti osoittavat. Mutta se myös näkyy siinä, miten ihmisten olemus muuttuu toiveikkaammaksi ja he osaavat eri tavalla tukeutua niihin ihmissuhteisiin, mitä heillä on tai he alkavat hakeutua uusien ihmisten pariin, Rakkolainen kuvailee.
 "Sain vahvistusta sille, että en ole ihan paska eikä ole oma vikani, että minulle on käynyt näin"  "Arja"
 Pitkäaikaisesta ja vaikeasta yksinäisyydestä kärsii noin joka kymmenes suomalainen. Pääkaupunkiseudulla toimivan HelsinkiMission ohjelmassa on ollut mukana parin vuoden aikana noin 80 ihmistä.
 Jotkut osallistujista ovat halunneet tehdä vain itsenäisesti tehtäväkirjaa, toiset ovat taas kaivanneet pelkästään keskusteluapua. Rakkolainen myöntää, että kaikki eivät ole saaneet ohjelmasta toivomaansa apua.
 – Usein se liittyy siihen, että elämäntilanne on pitkään ollut vaikea ja yksinäisyys on alkanut määrittää hyvin kokonaisvaltaisesti omaa olemista ja identiteettiä. Silloin tilannetta on vaikea yhdessä tutkia tai löytää edes pienelle muutokselle liikkumatilaa näin lyhyessä ajassa. Osa ei ole halunnut tehdä tehtäväkirjaa, vaan vain keskustella. Näyttää siltä, ettei hyötyä tule jos ei ole valmis itse konkreettisesti työstämään asiaa, Rakkolainen toteaa.
 Näkemys-ohjelma päättyy ensi vuonna, mutta sille on haettu pysyvää rahoitusta, jotta toimintaa voitaisiin jatkaa. Torstaina julkaistaan ohjelmaan pohjautuva Yksinäisyys-tehtäväkirja. Vastaavanlainen kirja on tarkoitus saada myös maksutta kaikkien saataville.
 "Arja" on saanut uusia ystäviä ja suhtautuu elämään aiempaa myönteisemmin. Yle / Antti Lähteenmäki
 Uudet ajatustavat muuttivat Arjan elämän
 Arja ajatteli ohjelmaa eräänlaisena koulutuksena tai projektina ja kokee saaneensa siitä erittäin suuren avun. Erityisen hyödyllisinä Arja piti saamiansa kotitehtäviä, jotka laajensivat hänen ajatusmaailmaansa ja muuttivat hänen toimintatapojaan.
 – Sain vahvistusta sille, että en ole ihan paska eikä ole oma vikani, että minulle on käynyt näin. Aloin myös suhtautua muihin ihmisiin myötätuntoisemmin. Muistan, kun istuin metrossa ja aloin yhtäkkiä katsoa ympärilleni, mitä en ollut aiemmin tehnyt. Aloin katsoa ihmisiä eri silmin.
 Samalla hän pystyi päästämään irti katkeruudesta, jota hän tunsi vanhoja ystäviään kohtaan.
 Nyt viisikymppisellä Arjalla menee hyvin. Hän on saanut uusia ystäviä ja on muuttamassa toiselle paikkakunnalle. Hän uskoo muuton avartavan hänen elinpiiriään entisestään.
 – Maailmani on muuttunut tosi paljon. Tunnen olevani ihan normaali tällä hetkellä, jos nyt yksinäisyyttä voi ajatella epänormaalina. Haluaisin rohkaista ihmisiä: yksinäisyydestä voi selvitä, myös tekemällä itse asioita ja katsomalla asioita eri tavalla.
 Arja ei esiinny jutussa omalla nimellään aiheen arkaluontoisuuden vuoksi. Voit keskustella aiheesta klo 22.00 saakka.
 Lisää aiheesta:
 Opasta kehittävä tutkija neuvoo, miten yksinäisyydestä pääsee eroon: Katso silmiin ja pysy rauhallisena
 Katso videot: “Haluaisin kuulua ihmisenä ihmisten joukkoon” – 6 suomalaista kertoo, mitä on olla syvästi yksinäinen
 Yksinäisyyttä koetaan yhä enemmän ihmisten ympäröimänä – "Näkymätön Ninni" voi pahimmillaan jopa radikalisoitua

Yksinäisyyttä on pystytty lieventämään pureutumalla haitallisiin ajatuksiin – "Ajattelin, että olen jotenkin huonompi kuin muut"


Summary: EU-maat päättävät lisäajasta alkuviikolla.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Britanniassa kaksi oppositiopuoluetta on valmiina myöntymään pääministeri  Boris Johnsonin  vaatimiin ennenaikaisiin parlamenttivaaleihin, puolueiden johtajat kertoivat lauantaina.
 Skotlannin kansallispuolueen SNP:n puheenjohtaja  Ian Blackford  ja liberaalidemokraattien  Jo Swinson  lähettivät ehdotuksensa kirjeitse Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle  Donald Tuskille .
 Puolueiden ehtona kuitenkin on, että EU-maat myöntävät lykkäystä Britannian EU-erolle tammikuun loppuun saakka. EU:n on määrä päättää asiasta alkuviikolla, jolloin käynnistettäisiin kirjallinen menettely päätöksen tekemiseksi.
 EU-maat ovat valmiita antamaan erolle lisäaikaa, mutta kuinka paljon, on toinen kysymys.
 Jäsenmaiden välillä on ollut erimielisyyttä siitä, kuinka pitkään brexitiä voidaan lykätä. Tiukkaa linjaa ajaneen Ranskan eurooppaministeri  Amelie de Montchalin  sanoi torstaina ranskalaisen RTL:n haastattelussa, että maa haluaa tietää, mihin Britannia lisäajan käyttäisi. Aika pelkästään ei ole hänen mukaansa ratkaisu.
 EU-ero nurkan takana
 Pääministeri Johnson on esittänyt, että Britanniassa järjestettäisiin ennenaikaiset parlamenttivaalit 12. joulukuuta tilanteen selkeyttämiseksi. Parlamentin on tarkoitus keskustella vaalien järjestämisestä maanantaina. Britanniassa on toivottu, että silloin EU:n kanta lisäajan pituuteen olisi tiedossa.
 Skotlannin kansallispuolue ja liberaalidemokraatit ehdottavat uusien vaalien ajankohdaksi 9. joulukuuta, jos eroa lykätään tammikuulle. Molemmat puolueet vastustavat brexitiä.
 – Jos tämä merkityksellinen lykkäys turvataan, teemme silloin yhdessä töitä sen eteen, että tänä vuonna järjestetään uudet vaalit, SNP:n Blackford totesi.
 Johnson on jo kahdesti aiemmin yrittänyt saada järjestettyä ennenaikaisia vaaleja, mutta ei ole saanut esityksilleen riittävää kannatusta. Hän perusteli  Sky Newsin  haastattelussa esitystään sillä, että vaalit tarvitaan, jotta brexit saataisiin toteutettua.
 Nyt odotetaan myös sitä, mikä on työväenpuolueen kanta uusiin vaaleihin. Tähän mennessä se on vaatinut, että sopimuksettoman brexitin riski pitäisi ensin saada pois pöydältä.  Guardianin  mukaan suurin osa puolueen kansanedustajista vastustaa yhä ajatusta ennenaikaisista vaaleista.
 Ensi viikon alussa Britannian EU-ero on jo todella lähellä, mikä lisää paineita päätösten tekemiseen. Britannia on jättämässä EU:n lokakuun viimeinen päivä eli torstaina, jos lisäaikaa ei myönnetä.
 Britannian EU-eroa on lykätty aiemmin jo kahdesti. Eron piti alun perin tapahtua maaliskuun lopussa, mutta maa on pyytänyt lisäaikaa poliittisen hajaannuksen takia.
 Viime viikon lauantaina Britannian hallitus pyysi EU:lta lisäaikaa tammikuun loppuun. Pyyntö oli vastahakoinen, sillä hallitus teki sen parlamentin velvoittamana. Pääministeri Johnson on itse taistellut nopeamman eron puolesta.
 Lue myös:
 Levottomuuksien uhka leijuu vaaleihin valmistautuvan Britannian yllä – Tutkimus: Enemmistö hyväksyy väkivallan brexitin ratkaisemiseksi (25.10.)
 EU on valmis myöntämään Britannialle lisäaikaa brexitissä – päätös uudesta aikarajasta venyy kuitenkin ensi viikolle (25.10.)
 Pääministeri Boris Johnson haluaa Britanniaan ennenaikaiset vaalit joulukuussa – asiasta yritetään päättää maanantaina (24.10.)

Kaksi oppositiopuoluetta antaa tukensa uusille vaaleille Britanniassa, jos brexitille annetaan lisäaikaa tammikuulle


Summary: Reutersin mukaan ainakin yhdeksän ministeriä on saamassa lähtöpassit.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Chilen presidentti  Sebastián Piñera  ilmoitti varhain sunnuntaiaamuna Suomen aikaa laittavansa maansa hallituksen uusiksi, kertovat uutistoimistot.
 – Olen varoittanut kaikkia ministereitäni hallituksen uudelleenjärjestelyistä uusiin vaatimuksiin vastaamiseksi, Piñera sanoi  BBC :n mukaan.
 Presidentti ei kuitenkaan kertonut yksityiskohtia siitä, kuinka tai milloin hänen mainitsemiaan uudelleenjärjestelyitä tullaan tekemään.
 Uutistoimisto Reutersin saaman asiakirjan mukaan Piñeran suunnitelmissa on erottaa ainakin yhdeksän ministeriä, joiden mukana ovat sisäministeri, puolustusministeri, valtiovarainministeri, liikenneministeri ja ympäristöministeri.
 Lisäksi presidentti kertoi, että ympäri Chileä määrätty öistä liikkumista rajoittava ulkonaliikkumiskielto on peruttu ja maahan julistetun hätätilan on määrä peruuntua myös.
 – Jos olosuhteet sen mahdollistavat, minun on tarkoitus poistaa hätätila sunnuntaina puolenyön aikaan.
 Perjantaina sadattuhannet mielenosoittajat marssivat rauhanomaisesti Chilen pääkaupungissa Santiagossa vaatien uudistuksia maan sosiaalipolitiikkaan ja taloudenhoitoon. Mielenosoittajat vaativat esimerkiksi parannuksia palkkoihin, terveydenhuoltoon ja koulutukseen.
 – Näimme eilen valtavan ja rauhaisan marssin. Olemme kuulleet viestin. Meidän on kaikkien muututtava, Piñera sanoi uutistoimisto AP:n mukaan.
 Hän lupasi "uuden hallituksen kohtaamaan nämä uudet vaatimukset ja ottamaan uudet ajat haltuunsa".
 20 kuollut mellakoissa
 Mielenosoitukset alkoivat viime perjantaina, kun metrolippujen hintaa korotettiin pääkaupunki Santiagossa.
 Valtaosa protesteista on sujunut rauhallisesti, mutta myös mellakoita, ryöstelyä ja tuhopolttoja on nähty. Poliisi on hajottanut mielenosoituksia kyynelkaasulla, kumiluodeilla ja vesitykeillä.
 Maan hallituksen mukaan ainakin 20 ihmistä on kuollut mellakoiksi yltyneissä mielenosoituksissa. Sairaaloissa on hoidettu lähes 600 loukkaantunutta. Poliisi on ottanut kiinni ainakin 5000 ihmistä.
 Lue myös:
 Katso video satojen tuhansien marssista Santiagossa – Pormestari: “Koko Chile marssii täällä” (26.10.)
 Miksi Chilessä on puhjennut rajuja mielenosoituksia? Tässä 100 ja 400 sanan vastaukset (24.10.)

Chilen presidentti ilmoitti erottavansa maansa hallituksen – 20 kuollut mellakoissa


Summary: Al-Baghdadin kerrotaan piileskelleen Idlibin alueella Syyriassa.

Yhdysvaltain armeija on tappanut Isis-johtaja  Abu Bakr al-Baghdadin , kertovat uutislehti  Newsweek  sekä useat muut amerikkalaismediat.
 Newsweekin mukaan presidentti Trump oli antanut hyväksyntänsä huippusalaiselle operaatiolle noin viikko ennen sen käynnistymistä. Lehti kertoo, että al-Baghdadi piileskeli Idlibin alueella Syyriassa. Yhdysvaltain tiedustelujärjestö CIA auttoi lehden mukaan al-Baghdadin löytämisessä.
 Yle Uutisgrafiikka
 Myös uutistoimistot sekä uutiskanava CNN vahvistavat virkamieslähteisiin vedoten iskun.
 Reutersin virkamieslähde ei kuitenkaan osannut vielä kertoa, oliko isku al-Bahgdadia vastaan ollut menestyksekäs.
 Sekä Iran että Irak ovat kertoneet, että Yhdysvallat tiedotti niille surmanneensa al-Baghdadin.
 Operaatio toteuttiin yöllä, mukana erikoisjoukot, helikoptereita ja sotilaslentokoneita
 Idlibin alueella toimivat sotilaslähteet kertovat Yhdysvaltain surmanneen al-Baghdadin yöllä toteutetulla erikoisjoukkojen operaatiolla, johon osallistui amerikkalaisia sotilaita, helikoptereita sekä sotilaslentokoneita.
 Syyrian konfliktia seuraavan järjestön Syrian Observatory for Human Rightsin mukaan operaatioon osallistuneet amerikkalaissotilaat helikopterit pudottivat amerikkalaissotilaat Barishan kylän lähelle, jossa yhteenotto tapahtui.
 Lähteiden mukaan sekä al-Baghdadi että hänen henkilökohtainen henkivartijansa saivat surmansa.
 Kurdijohtoiset Syyrian SDF-joukot kertovat antaneensa amerikkalaisille tiedustelutietoa, joka johti al-Baghdadin olinpaikan löytämiseen.
 Irakin valtiollinen televisiokanava on näyttänyt videota, jonka se sanoo näyttävän itse iskuhetken.
 Trump: "Jotain todella suurta on tapahtunut"
 Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  twiittasi eilen lauantaina, että "jotain todella suurta on tapahtunut". Hän ei täsmentänyt, mihin viittasi.
 Valkoinen talo kertoo Trumpin antavan tänään iltapäivällä klo 15 Suomen aikaa tiedonannon merkittävästä ulkopoliittisesta asiasta.
 Al-Baghdadin elossa olemisesta on liikkunut ristiriitaisia tietoja. Hän on esiintynyt julkisesti viimeksi heinäkuussa 2014, jolloin hän puhui Mosulin suuressa moskeijassa.
 Isisin mediasiipi al-Furqan julkaisi huhtikuussa videon, jolla al-Baghdadin väitetään esiintyvän.
 Kuvakaappaus videolta, jolla sanotaan esiintyvän Isisin johtajan Abu Bakr al-Baghdadin.  AL FURQAN ISIS MEDIA WING HANDOUT / EPA
 Terrorismintutkija: "Merkittävämpää kuin bin Ladenin surmaaminen"
 Kuolema on Isisille iso takaisku, mutta se ei merkitse järjestön loppua, sanoo tutkija  Antti Paronen  Maanpuolustuskorkeakoulusta.
 Parosen mukaan tietoa al-Baghdadin kuolemasta merkittävämpänä kuin al-Qaida-johtajan  Osama bin Ladenin  surmaamista.
 Parosen mukaan al-Baghdadin rooli oli erityisen merkittävä Isisin "kalifaatissa", joka muun muassa houkutteli suuria määriä vierastaistelijoita Syyriaan ja Irakiin.
 – Esimerkiksi Syyriassa vangitut naiset ovat kertoneet, että heidän halunsa oli kansallisuudestaan huolimatta elää islamilaisessa valtiossa, ja al-Baghdadi oli sen hallintomallin päämies ja ehdoton diktaattorimainen auktoriteetti, Paronen sanoo.
 Parosen mukaan al-Baghdadin seuraajasta käydään todennäköisesti voimakas valtataistelu Isisin sisällä, ja jonkinlaista sirpaloitumista voi olla edessä.
 Paronen arvioi, että jos al-Baghdadin kuolema varmistuu, se voi motivoida joitain Isisin jäseniä suunnittelemaan kostoiskuja länsimaissa.
 Kuka al-Baghdadi oli?
 BBC:n mukaan al-Baghdadin oikea nimi on  Ibrahim Awwad Ibrahim Ali al-Badri al-Samarrai .
 Al-Baghdadi on Irakin al-Qaidan kasvatti. Hän irtautui terroristiverkosto al-Qaidasta Irakin sisällissodan aikaan. Hän nousi Isis-järjestön edeltäjän Islamic State of Iraqin johtoon vuonna 2010.
 Abu Bakr al-Baghdadi vuonna 2004 Yhdysvaltain Camp Bucca -vankilassa Irakissa. PJF Military Collection / Alamy / AOP
 Al-Baghdadi on sunnimuslimi, jonka radikalisoitumisesta liikkuu useita huhuja. Hänen tiedetään tavanneen al-Qaidan taistelijoita jouduttuaan Yhdysvaltain miehitysjoukkojen johtamaan irakilaiseen vankilaan vuonna 2005.
 Lue myös:
 Isis-johtaja Abu Bakr al-Baghdadin väitetään esiintyvän uudella videolla – Näyttäytyi edellisen kerran viisi vuotta sitten
 Isis-järjestön nousu, uho ja tuho kestivät 13 vuotta – tuhansia siviilejä tapettiin, ympäri maailmaa tehtiin toista sataa terrori-iskua

Amerikkalaismediat: Yhdysvaltain armeija tappoi Isis-johtaja al-Baghdadin


Summary: Kolmekymppinen, joka ei halua vauvaa, mutta haluaa pitää kiinni parisuhteestaan vastaa vältellen kuin poliitikko, kirjoittaa psykoterapeutti Heli Vaaranen.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Yhä useampi suomalainen  haluaa jäädä tietoisesti lapsettomaksi . Jokaisella on omat syynsä, ja niitä on syytä kunnioittaa. Kumppanin vauvahaaveiden vedättäminen ei kuitenkaan tunnu oikein eettiseltä ratkaisulta. Harvoin kuulee niin välttelevää vastausta kuin silloin, kun kolmekymppinen haluaa pitää parisuhteen, muttei halua lasta. Tällaisesta vastauksesta poliitikkokin tulisi kateelliseksi.
 Tavoite on tietenkin, että parisuhdetilanne pysyy ennallaan. Kumppani odottelee mutta odotelkoon – sillä hyvin menee ihan vain näin kahdestaan.
 Vauvahaaveinen kolmekymppinen vetää vesiperän  haikaillessaan vauvanhankintaa, jos puoliso ei ole valmis. Vaipanvaihto ei tule ensimmäisenä mieleen kun nuori aikuinen ajattelee, miten mahtavaa elämä voisikaan olla. Helinä-keiju tai Peter Pan kaipaa vielä seikkailuja, elämyksiä ja muuta menoa. ”Vielä pari matkaa”, esimerkiksi. Ei hän tietenkään voi vannoa, ettei ikinä haluaisi lasta, mutta ainakaan juuri nyt ei tunnu ajankohtaiselta.
 Myös miesten todennäköisyys saattaa kumppani raskaaksi heterosuhteessa laskee iän myötä.
 Omia biologisia lapsia haluavalla naisella ei kuitenkaan ole varaa odottaa loputtomiin, sillä  hedelmällisyys laskee jo ennen kuin nainen täyttää 35 . Myös miesten todennäköisyys saattaa kumppani raskaaksi heterosuhteessa laskee iän myötä. Valitettavasti suomalaisten tiedot iän vaikutuksesta hedelmällisyyteen ovat puutteellisia, ja moni kuvittelee, että vielä ei ole liian myöhäistä, vaikka mahdollisuudet saada oma lapsi ovat jo laskeneet.
 Ihminen ihastuu, rakastuu, rakentaa  valmiin elämän ja on valmis ottamaan askeleen eteenpäin – vaikkapa vauvan. Vuosia on oltu yhdessä, ongelmat selätetty. Kaikki voimat on syydetty kodin ostamiseen, laittamiseen ja lainan lyhentämiseen. Ja nyt sitten toinen sanoo, ettei haluakaan lasta?
 Huokaus ”hänestä tulisi niin hyvä äiti” tai ”hänestä tulisi niin hyvä isä” ei auta, jos toinen ei ole valmis.
 Epäilys on vahvempi tunne kuin luottamus.  Ei välttämättä epäilys kumppania kohtaan, vaan elämää yleensä. Ehkä ympärillä hajonneet perheet eivät ole rohkaisseet vaan päinvastoin. Joku pelkää muuttuvansa kumppanilleen yhdentekeväksi, kun vauva tulee. Toinen tietää, ettei kestäisi enää yhtään ylimääräistä stressiä eikä muutenkaan koe olevansa hyvä ratkomaan arjen tilanteita. Moni kokee, ettei pärjää toiselle riidoissa. Tai sitte epäilijällä on ihan oikeasti vielä jatkettu nuoruus kesken ja paljon näkemättä ja kokematta.
 Ole selkeä asiassasi ja tee valintasi sen pohjalta, mitä toinen sanoo.
 Jos haluat lapsen , älä kuluta aikaasi toisen vetkutteluun. Ole selkeä asiassasi ja tee valintasi sen pohjalta, mitä toinen sanoo. Jos hän sanoo, ettei ole ihan vielä valmis, hän ei vielä täytä niitä kriteerejä, joita vanhemmuus vaatii ja tietää sen itsekin. Hän voi olla iältään kolmekymppinen, mutta haaveiltaan ja tavoitteiltaan jossakin ihan muualla kuin sinä.
 Ymmärrä, että valinta on vauvaa haluavan, eikä hänen, joka ei vauvaa halua. Kovin montaa vaihtoehtoa ei jää jäljelle. Voit luopua vauvahaaveesta tai voit jatkaa odottamista – se on onnen kauppaa. Voit yrittää puhua toisen ympäri, mutta painostettu lopputulos ei tunnetusti ole kovin kestävä. Tai sitten voit häipyä muuten hyvästä parisuhteesta.
 Ehkä vastaasi kävelee lapsirakas ihminen, joka on valmis uuteen elämänvaiheeseen. Tunnistat hänet kypsyydestä ihmisenä ja kumppanina.
 Tunnistat hänet siitä, että hän jää juttelemaan polvenkorkuisten muksujen kanssa. Hänen silmänsä loistavat, kun sukulaislapsi juoksee ovelle vastaan. Hän näkee vaivaa ja leikittää, opettaa asioita ja antaa aikaansa. Ja sitten eräänä päivänä hän kuiskaa: ”Lapset on kivoja. Eikö mekin…”
 Siispä usko, mitä toinen sanoo. Hän haluaa lapsen nyt, tai hän ei halua lasta nyt. ”Nyt” on silloin sinun käsissäsi.
 Heli Vaaranen
 Kirjoittaja on valtiotieteen tohtori, sosiaalitieteilijä ja psykoterapeutti. Hän työskentelee Väestöliitossa johtavana asiantuntijana.
 Aiheesta voi keskustella 27.10. klo 17.00 asti.
 Lue myös:
 Laura Hallamaan kolumni: Vauvakato ei ole sukupolveni vika
 Heli Vaarasen kolumni: Mitä opetat lapsillesi vuorovaikutuksesta
 Heli Vaarasen kolumni: Älkää sopiko mistään ennen parisuhteeseen sitoutumista – lupaukset eivät pidä kuitenkaan

Heli Vaarasen kolumni: Jos haluat lapsen, älä tuhlaa aikaasi toisen vetkutteluun


Summary: Iso osa leskistä jää edelleen tuen ulkopuolella, koska järjestelmä suosii yli 50-vuotiaita leskiä, muistuttaa Suomen nuoret lesket ry.

Leskeneläkkeen muuttuminen määräaikaiseksi näyttää nyt yhä varmemmalta. Samalla avopuolisoiden ja lasten asema paranisi.
 Työmarkkinajärjestöjen kesällä antama ehdotus perhe-eläkkeiden uudistamiseksi etenee nimittäin sosiaali- ja terveysministeriössä. Luvassa on täysremontti vanhahtaneelle eläkejärjestelmälle:
 Leskeneläkkeen kesto rajataan 10 vuoteen, kuitenkin vähintään siihen saakka, kun nuorin lapsista täyttää 18 vuotta. Nykyään leskeneläkettä saa loppuelämänsä. Avopuolison asema paranee: leskeneläkettä saa avopuoliso, jos he ovat asuneet yhdessä vähintään viisi vuotta ja heillä on yhteinen alaikäinen lapsi. Lapseneläkettä maksetaan 20 ikävuoteen asti, kun nykyään sitä saa 18-vuotiaaksi. Uudistus ei vaikuta nykyisiin leskeneläkkeisiin. Muutokset koskevat vuonna 1975 ja sen jälkeen syntyneitä.
 Tällä hetkellä näyttää siltä, että työmarkkinajärjestöjen ehdotus olisi menossa pääpiirteittäin läpi, sanoo yksikön johtaja  Hannu Ijäs  sosiaali- ja terveysministeriöstä.
 – Lain valmistelu on alkanut hyvässä hengessä ja uskon, että näin tulee jatkumaan, sanoo Ijäs.
 Nuorena leskeksi jääminen on taloudellinen kriisi. Se on sitä aikaa elämässä, kun on ostettu yhteinen asunto, on isot velat eikä ole varallisuutta.  Sirpa Mynttinen, toiminnanjohtaja, Suomen nuoret lesket
 Perhe-eläkkeet joutuvat remonttiin kahdesta syystä: Ensinnäkin, perheet ja yhteiskunta ovat muuttuneet eivätkä eläkkeet ole pysyneet mukana. Toiseksi, hallituksella on painetta säästää eläkejärjestelmän kuluissa, kun syntyvyys laskee.
 Leskeneläkkeen rajaaminen kymmeneen vuoteen johtuu naisten elämän muutoksesta. Tukea halutaan suunnata lapsiperheille.
 – Uudistus heijastaa työelämässä ja perheissä tapahtuneita muutoksia. Naisten työssäkäynti on lisääntynyt. Voidaan siis olettaa, että kaikki työikäiset lähtökohtaisesti hankkivat oman elantonsa. Toisaalta perheet ovat muuttuneet, kun nyt asutaan enemmän avoliitossa, selittää Ijäs uudistuksen taustoja, sanoo Ijäs.
 Eläke- ja yksityisvakuutusyksikön johtaja Hannu Ijäs sosiaali- ja terveysministeriöstä. Annika Martikainen / Yle
 Nuoret lesket jäävät ilman perhe-eläkettä
 Uudistuksen voittajia ovat lapset ja avopuolisot. Se on ilouutinen Suomen nuorten leskien toiminnanjohtajalle  Sirpa Mynttiselle .
 – Aikaisemmin on ollut niin, että eläke on päättynyt, kun nuori on täyttänyt 18 vuotta. Siinä vaiheessa kuitenkin suuri osa nuorista on vielä opiskelemassa ja taloudellisen tuen tarve on olemassa, Mynttinen sanoo.
 – Eihän muissakaan perheissä lopeteta taloudellista tukea nuorelle, kun hän täyttää 18 vuotta.
 Mynttinen näkee uudistusehdotuksessa paljon hyvää, mutta myös purnattavaa. Hänen mukaansa uudistus ei huomioi isoa epäkohtaa eläkejärjestelmässä: käytännössä nuori lapseton leski jää ilman leskeneläkettä, koska avioliiton kestolle ja lesken iälle on asetettu rajoja.
 – Nuorena leskeksi jääminen on taloudellinen kriisi. Se on sitä aikaa elämässä, kun on ostettu yhteinen asunto, on isot velat eikä ole varallisuutta, Mynttinen kertoo.
 Siksi Mynttisen yhdistys ajaa tasa-arvoista leskeneläkettä, jossa määräaikaista eläkettä saisivat kaikenikäiset lesket – tosin lesken oma tulotaso huomioonottaen.
 Lakia perhe-eläkkeen muuttamiseksi valmistellaan parhaillaan sosiaali- ja terveysministeriössä yhdessä työmarkkinajärjestöjen ja Eläketurvakeskuksen kanssa. Lakiesitys tulee eduskunnan käsittelyyn aikaisintaan loppukeväästä.
 Eläketurvakeskuksen  mukaan vuonna 2018 leskeneläkettä sai 250 600 ihmistä ja lapseneläkettä 16 800 ihmistä.
 Lue lisää:
 Suomalaiset avioituvat esikoisen synnyttyä – "Yhteiset lapset ovat niin sitova päätös, että se on melkein jo aamen"
 Nuoret joutuvat liiaksi eläkkeiden maksajiksi? Kyllä – sanoo suomalaisten enemmistö
 Kallis leskeneläke perustuu 60-luvun perhemalliin  (2014)

Aikansa eläneisiin perhe-eläkkeisiin luvassa täysremontti: leskeneläke rajataan 10 vuoteen ja avopuolison asema paranee


Summary: Nuorten lisääntyneet mielenterveysongelmat ja koulukiusaaminen ovat pistäneet monet pohtimaan vanhemmuuttaan.

Jämsäläinen kahden kouluikäisen pojan äiti  Maria Pesonen  havahtui viime kesänä tunteeseen, ettei vietä tarpeeksi aikaa lastensa kanssa. Yksityisyrittäjyyden ja yksinhuoltajuuden yhdistäminen ei ollut hänelle helppoa.
 Isänsä menehtymisen jälkeen viime heinäkuussa, hän ei kyennyt tekemään töitä kuukauteen. Hän vietti enemmän aikaa lastensa kanssa heidän ehdoillaan. Hän oppi olemaan enemmän läsnä, kun työt eivät painaneet. Hän myös lopetti kotitöistä stressaamisen.
 Yhtäkkiä hän huomasi nauttivansa poikiensa kanssa olosta: pelaamisesta ja oleskelusta. Arki muuttui paremmaksi. Pesonen huomasi tekevänsä muitakin asioita hyväntuulisemmin.
 – Työ, väsymys ja hirveä stressi vie meiltä vanhemmilta paljon ajatuksia. Siinä tilanteessa ei ikävä kyllä riitä lapsilleen. Muutos vaatii halua tietää, mitä lapsen päässä liikkuu.
 Pesonen niin kuin moni muukin vanhempi paini pitkään riittämättömyyden tunteen kanssa. Hän alkoi priorisoida asioita uudelleen. Hän muutti esimerkiksi yrityksen palveluita niin, että aikaa jäi enemmän.
 Erityisesti illat hän pyhittää nykyisin ainoastaan vilkkaille pojillensa. Hän jättää kotitöitä toiseen hetkeen ja on suunnitellut yhteisen ajan kellon mukaan.
 – Minulla on nyt iltaisin oikeasti aikaa lapsille, ja voimme jutella. Käyn joka ilta peittelemässä heidät ja samalla silitän selkää tai jalkoja. Illat ovat olleet ihan korvaamattomia.
 Illan hiljaisuudessa lapsen mieleen pulpahtaa usein se yksi tärkeä juttu, jota hän ei päivällä kuulumisia kysellessä välttämättä muistanut tai ei vielä halunnut siitä puhua.
 Lasten ja nuorten  lisääntyneet mielenterveysongelmat  ovat saaneet monet vanhemmat pohtimaan vanhemmuuttaan: kuinka kasvattaa lapsesta henkisesti mahdollisimman vahva, jotta hän kestäisi erilaisia vastoinkäymisiä?
 Listasimme yhdessä terapeutti  Tommy Hellstenin , sosiaalipsykologi ja MLL:n auttavien puhelin- ja nettipalveluiden päällikkö  Tatjana Pajamäen  ja Jyväskylän Perheneuvolan psykologi  Sanna Nevala-Jaakonmaan  kanssa neljä neuvoa vanhemmille.
 Kasvatuksen asiantuntijoiden mukaan lapset kaipaavat eniten vanhemmiltaan hyväksyntää ja aitoa läsnäoloa.
 1. Hellyydestä ja hoivasta hyvät eväät elämään
 Lapsuudessa luodaan ihmisen kivijalka. Mitä vahvempi perusta on, sitä paremmin hän selviää tulevista elämän kolhuista.
 Kaiken pohjana on  turvallinen ja suojeleva vauvavaihe  (Väestöliitto).
 Itsetunnon juuret luodaan ensimmäisten vuosien aikana. Ennen kaikkea lapsi juurtuu siihen aikuiseen, joka lasta eniten hoitaa. Miten aikuinen pitelee vauvaa, tyynnyttelee häntä ja vastaa hänen tarpeisiinsa. Kaikki se vaikuttaa lapsen myöhempään kehitykseen.
 Vauvavaiheen jälkeen lapsi tarvitsee yksilöllisyyttä ja erityisyyttä arvostavaa vuorovaikutus- ja kasvatusotetta.
 Tärkein viesti minkä vanhempi voi silloin lapselleen välittää, on  hyväksyä lapsi sellaisena kuin hän on  (Aamulehti). Lapselle on myös tärkeä tarjota riittävästi hoivaa, hellimistä ja ylipäänsä yhteistä aikaa.
 Nämä hyvät kokemukset antavat lapselle tunteen, että hän on arvokas ja hyväksytty.
 Mitä paremmin vanhempi ymmärtää ja hyväksyy lapsen sellaisena kuin hän on, sitä vahvemmaksi lapsen itsetunto muodostuu.
 Rakkausvajeesta kärsineen lapsen koko ihmisarvo on vaappuva.
 Jos lapsen tarpeita jatkuvasti laiminlyödään ja hänelle kertyy pettymyksiä, silloin hänen on myöhemmin vaikea luottaa itseensä ja koko elämään.
 Laiminlyönnistä voi seurata yksinäisyyttä, hylätyksi tulemisen tunnetta ja turvattomuutta.
 Lapsi voi alkaa oireilla ulos päin eri tavoin lapsen temperamentista riippuen. Toisilla paha olo kääntyy sisään päin, sisäiseksi tuskaksi ja toisilla ulos päin oireiluksi, joka ilmenee erilaisina käytöshäiriöinä.
 2. Väsynyt vanhempi ei ole läsnä
 Aikaamme leimaa kiire. Moni vanhempi lipeää suorittamaan vanhemmuuttaan ja väsyy.
 Vanhemman on ensin huolehdittava omasta hyvinvoinnistaan ja jaksamisestaan, jotta hän pystyisi olemaan  lapselleen aidosti läsnä.
 Vanhemman väsymystä ei pitäisi koskaan mitätöidä ainoastaan elämän vaiheeseen kuuluvana asiana. Kun vanhempi on väsynyt tai uupunut, hän tarvitsee tukea. Muuten hän ei jaksa olla lapsen kanssa hyvässä vuorovaikutuksessa.
 Kun perusväsymys on saatu haltuun ja vanhemmalla on enemmän voimavaroja, on hyvä miettiä, mikä häntä uuvuttaa. Onko omissa ajatusmalleissa jotain uuvuttavaa: armottomuutta tai liiallisia suorituspaineita vanhemmuudesta? Voinko jostain asioista luistaa?
 Joskus arjessa voi hyvällä omalla tunnolla syödä eineksiä tai jättää pyykkejä pesemättä.
 Lisäksi vanhemmalla voi olla liikaa sisäisiä taakkoja, jolloin hän ei myöskään pysty olemaan aidosti läsnä. Vanhemman tulisi ensin hyväksyä itsensä sellaisena kuin on, jotta hän voisi saavuttaa yhteyden itseensä, läsnäolon tilan.
 Vanhemman tulisi miettiä, moittiiko hän itseään ääneen vai kykeneekö hän näyttämään lapselle mallia siitä, että arvostaa itseään.
 Jos vanhemmat eivät ole läsnä, he alkavat helposti vastata lapsen hyväksynnän hakemiseen antamalla hänelle paljon elämyksiä ja tavaraa. Mutta ei lapsi halua sitä, vaan vanhempia enemmän läsnä oleviksi.
 Myös  parisuhde voi uuvuttaa  (Mielenterveystalo). Jos parisuhde vie voimavaroja eikä anna niitä, silloin ei voi saada sitä, mitä tarvitsee. Ihminen tarvitsee läheisyyttä, yhteyttä ja lämpöä. Parisuhteen pitäisi olla paikka, missä voi latautua.
 Vanhempien suhde on myös lapselle tärkeä: se on koti, johon lapsi voi asettua. Jos suhde voi huonosti, niin lapsella ei ole kotia, lapsella ei ole ketään, jolle olla lapsi.
 Mitä paremmin vanhempi voi, niin sitä paremmin hän pystyy vastaamaan lapsen tarpeisiin ja näkemään niitä. Kuormittuneen vanhemman on vaikea väsymysverhon alta nähdä lapsen todellisia tarpeita.
 3. Yhteiset arjen hetket rutiineiksi
 Lapset aistivat herkästi vanhemman kiireen ja kiinnostuksen puutteen. Äänensävyt, eleet ja ilmeet viestivät lapselle onko hän tärkeä.
 Lapset lukevat meitä sellaisina kuin olemme, ei sellaisena kuin me yritämme olla.
 Arkeen pitäisi saada luotua yhteisiä kiireettömiä hetkiä, vaikka ruokailu tai nukkumaanmeno. Sellaisia rauhallisia hetkiä, jolloin keskitytään oikeasti olemaan läsnä ja kysellään lapsen päivästä.
 Joka päiväisessä rutiinissa vanhempi on vain lasta varten. Sammalla lasta voi vaikka hieroa tai silitellä.
 Kaikki lapset ovat yksilöllisiä persoonia ja myös sisarukset voivat olla hyvin erilaisia.  Toiseen lapseen on helpompi luoda yhteys kuin toiseen  (Vau.fi). Jos lapsi on introvertti ja hän ei välttämättä helposti kerro kuulumisiaan, on vanhemman silloin nähtävä enemmän vaivaa lapsen eteen.
 Jokaisen lapsen kanssa on joku oma keino, jolla häneen saa yhteyden. Sellaiset tavat, jotka tuntuvat itsestä luontevilta ovat parhaita. Tavan ei tarvitse tulla muiden mallista tai kenenkään asiantuntijan sanomana. Mitä itse tykkää tehdä lapsen kanssa, on se oikea keino: se voi olla yhtä lailla yhdessä tekemistä, juttelua kuin vain vierekkäin olemista.
 Vanhemman on tärkeintä viestittää, että hän on kiinnostunut lapsestaan. Silloin kun lapsi näkee, että vanhempi nauttii lapsen seurassa olemisesta, se on parasta.
 Yhteisistä hetkistä tulee molemminpuolinen hyvä olo.
 Suomalaisessa kulttuurissa lapsi saa usein suorittamisesta huomiota. Hänet nähdään, kun hän tekee asioita hyvin. Mutta lapsen tarvitsee myös pystyä huomaamaan olevansa ilon lähde vain olemalla oma itsensä. Lasta voi kehua, vaikka kertomalla, että hänellä on kauniit silmät.
 Mutta vaikka lapset tarvitsevat tulla aidosti nähdyksi, kuulluksi ja kohdatuksi, niin kukaan lapsi ei tarvitse jatkuvaa sata prosenttista huomiota.
 4. Vertaisten merkitys itsetuntoon on suuri
 Kolmas itsetuntoon liittyvistä isoista asioista, turvallisen vauvavaiheen ja vuorovaikutteisen leikkivaiheen lisäksi, on  vertaissuhteiden tuki  (Mannerheimin Lastensuojeluliitto).
 Mitä isommaksi lapsi kasvaa, sitä arvokkaimmiksi suhteet oman ikäisiin tulevat. Jo leikki-ikäiselle kaverit alkavat olla tärkeitä ja vielä merkittävimmiksi ikätoverit tulevat heille koulussa.
 Kouluikäisenä lapsi alkaa vertailla ja peilata itseään yhä enemmän toisiin ikäisiinsä. Asema, minkä lapsi silloin saavuttaa, miten lapsi itsensä näkee toisiin ikätovereihin verrattuna, alkaa määrittää sitä, miten lapsi itsensä kokee. Kuinka arvokkaaksi hän itsensä tuntee?
 Vertaisten merkitystä ei voi aliarvioida lapsen hyvinvointiin ja itsetuntoon vaikuttavana asiana.
 Jos lapsi joutuu koko kouluajan tuntemaan itsensä ulkopuoliseksi ja näkymättömäksi, niin vaikka hänellä olisi kuinka lämpimät suhteet omiin vanhempiinsa, hän voi alkaa voida huonosti.
 Jos lapsi työnnetään syrjään vertaistensa joukossa jatkuvasti, se on  musertavaa ja hänen itsetuntoonsa voi tulla isoja vaurioita  (Suomen Mielenterveys ry).
 Lapsi viettää suurimman osan ajastaan koulussa. Jos ihmiset, joihin lapsi tulee elämässään liittymään eivät hyväksy häntä ja hän ei pääse mihinkään mukaan, se maalaa lapsen tulevaisuuden toivottomaksi. Lapsi miettii: mitä teen, mihin liityn, mihin jatkossa pääsen kiinnittymään?
 Onneksi on monta asiaa, mitä voi tehdä, jos lapsi kertoo yksinäisyydestä.
 Yksi iso tekijä on, että lapsi tulee ainakin kotona kuulluksi ja nähdyksi. Lapsen kertoma otetaan kotona vakavasti ja lasta lohdutetaan: sinussa ei ole mitään vikaa ja sinulle tehdään nyt väärin.
 Yhdessä vanhempien kanssa pohditaan niitä keinoja, mitä tilanteelle voi tehdä.
 Mutta suurin työ kiusaamistapauksissa pitää tehdä koulussa, missä ongelmat ilmenevät. Ryhmänohjaajilla on paras käsitys siitä, millaisia suhteita oppilailla on, ja mitä niille tulisi tehdä.
 Jos lapsi tuntee itsensä arvokkaaksi, hän osaa pitää omista rajoistaan paremmin huolta. Hän pystyy sanomaan kiusaajille: sinä teet väärin ja noin ei saa tehdä.
 Jos lapsella on edes yksi ikätoveri, johon turvautua, se riittää. Jos kaveria ei löydy koulusta, niin se voi löytyä vaikka harrastuksesta.
 Jämsässä saadaan iloa perheen yhteisestä ajasta
 Maria Pesonen on löytänyt poikiensa kanssa lisääntyneen yhteisen ajan kautta heihin uudenlaisen yhteyden ja ilon.
 Tehtyään ensin vuosia töitä itsensä kanssa, hän on osaa olla nyt lastensa parissa paremmin läsnä. Itsetutkiskelun kautta ja miettimällä omaan lapsuuttaan, hän on onnistunut saamaan tärkeää tietoa ja ymmärrystä myös siitä, miksi joku lapsi toimii niin kuin toimii.
 Riittämättömyyden tunne on vähentynyt: hän on huomannut riittävänsä halutessaan tärkeimpiin asioihin. Jämsäläisestä perheenäidistä on nyt pääasia, että heillä on hauskaa yhdessä poikiensa kanssa.
 – Miten ihanaa se on aina kaikille, jos joku on sinusta kiinnostunut. Lapsilla on upeita ja mahtavia ajatuksia sekä ideoita, kun heihin paneutuu kunnolla.
 Molemminpuolinen kunnioitus on hänestä myös tärkeää. Pesonen arvostaa lapsiaan ihmisinä, niin kuin hän toisia aikuisia arvostaa. Häntä harmittaa nähdä, kun lasten yli kävellään.
 Itsetunto on yksi tärkeimmistä asioista, joihin kahden alakouluikäisen pojan äiti haluaa lisäksi panostaa.
 – Haluan tukea lapsia siinä, että he uskovat itseensä ja löytävät omat vahvat puolensa. Vaikka joku sanoisi, että sinä olet sellainen tai tuollainen, niin lapsi pystyisi kuitenkin itse miettimään, että onko tuo totta. Vai voinko minä itse ajatella, että minkälainen minä olen.
 Voit keskustella aiheesta 27.10.2019 klo 22 saakka.

Miten kasvattaa lapsesta henkisesti vahva? Perheenäiti Maria Pesonen teki vuosia töitä itsensä kanssa ennen kuin pystyi olemaan läsnä lapsilleen


Summary: Jos Kulmuni jää elinkeinoministeriksi, hän voisi keskittyä keskustan kannatuksen nostamiseen, Ari Hakahuhta pohtii.

Ratkaisun hetki lähenee.
 Jos  Katri Kulmuni  (kesk.) aikoo valtiovarainministeriksi, sopiva hetki olisi vuodenvaihteessa loppiaisen jälkeen tai helmikuun alussa, kun kansanedustajatkin palaavat joulutauolta.
 Eduskunta olisi ehtinyt joulun alla hyväksyä  Mika Lintilään  (kesk.) henkilöityneen valtion ensi vuoden tulo- ja menoarvion. Valmiina olisi myös Lintilän osuus urakasta Suomen EU-puheenjohtajuudesta.
 Loppiaisen jälkeen valtiovarainministeriön virkamiesjohto palaa joululomilta. Maaliskuun kehysriihen eli julkisen talouden suunnitelman ja vuoden 2021 varsinaisen budjetin valmistelutahti alkaa kiihtyä.
 Tarvitaan poliittisia linjauksia.
 On yksin Katri Kulmunin käsissä, haluaako hän keskustan puheenjohtajana myös valtiovarainministeriksi.
 Mietitäänpä ensin, mitä seuraisi, jos Katri Kulmuni ei ryhdy valtiovarainministeriksi.
 Tuleeko Katri Kulmunista rahaministeriön varjohallitsija?
 Jos Kulmuni ei ota valtiovarainministerin salkkua, syntyy ministeriöön eräänlainen kahden johtajan malli, keskustan kaksipäinen kotka.
 Kun valtiovarainministeriksi jäänyt Mika Lintilä linjaa jotakin, saattaa virkamiehen mieleen hiipiä ajatus, että mikähän mahtaa olla puolueen puheenjohtajan linja. Virkamies voi vain toivoa, että toivottavasti Lintilän linja pitää.
 Kulmuni häärää koko ajan kummituksena Lintilän selän takana.
 Tällaisessa tilanteessa tosiasiallinen valtiovarainministeriön johtajuus asustaisi naapuritalossa, työ- ja elinkeinoministeriössä, jota Kulmuni nyt hallitsee. Hän olisi samalla valtiovarainministeriön varjojohtaja, jonka valta menee yli rahaministerin.
 Tapana on, että hallituspuolueiden puheenjohtajat puivat hallituksen kiperimmät kysymykset keskenään.
 Joissakin tilanteissa he saattavat kuitenkin kaivata tietoa valtion rahoista. Sitä varten pitäisi kutsua paikalle valtiovarainministeri ikään kuin ylimääräisenä. Eihän se tavatonta olisi, mutta ylimääräinen koukero kylläkin.
 Demaripääministeri  Antti Rinteen  tapa johtaa hallitusta ei ainakaan toistaiseksi pakota Kulmunia ottamaan valtiovarainministerin salkkua.
 Hallituspuolueiden puheenjohtajien viisikko on kokoontunut toistaiseksi harvoin, vain pari kertaa. Rinne suosii laajemman ministerikaartin iltakouluja ja hallituksen neuvotteluja.

 Keskustan kurssi saattaa kääntyä helpommin elinkeinoministerinä
 On salaisuus, mitä Kulmuni aikoo. On hyvin mahdollista, että Kulmuni ei ole kertonut aikeistaan vielä Lintilällekään.
 Päätöstä ei tehdä isolla joukolla. Kulmuni ratkaisee asian yksin tai aivan lähimpien luotettujensa kanssa.
 Kulmuni nousi puheenjohtajaksi puolueen historian suurimman eduskuntavaalitappion jälkeen.
 Tappion syyksi on keskustassa arvioitu, että puolueen aiempi johto unohti kenttäväen, kannattajat maakunnissa. Edellinen puheenjohtaja  Juha Sipilä  on luvannut nyt jäädä rivikansanedustajaksi.
 Elinkeinoministerinä Katri Kulmunille jäisi todennäköisesti enemmän aikaa puolueelleen – siis sille kuuluisalle kenttäväelle.
 Moni muistutti ennen syyskuun puoluekokousta, että nyt valitaan keskustalle puheenjohtaja, ei valtiovarainministeriä.
 Puheenjohtajan pitäisi kääntää keskustan katastrofaalisen huono kannatus nousuun ja nostaa esiin uusia asioita, keskustan tavoitteita.
 Useampi keskustalainen tulkitsee, että kenttäväki on nykyjärjestelyyn tyytyväinen. Kulmuni on taipaleensa alkuvaiheessa, ansaitsee ensin kannuksiaan.
 Siirtyminen valtiovarainministeriksi voitaisiin tulkita vallanhimoisena hätäilynä. Hävittävänä olisi oman uran lisäksi puolueen tulevaisuus.
 Elinkeinoministerinä Kulmuni saa vähemmän kuraa niskaansa
 Jos Suomen talous- ja työllisyyskehitys jää jälkeen hallituksen tavoitteesta, siis siitä 75 prosentin työllisyysasteesta, joutuu valtiovarainministeri hallituksen pahan poliisin rooliin.
 Ensi syksyyn mennessä, viimeistään hallituksen budjettiriihestä pitäisi syntyä päätöksiä 30 000 lisätyöpaikan verran. Joko porkkanaa tai keppiä käyttämällä.
 Jos työllisyys ei parane odotusten mukaan eikä lisätyöpaikkoja synny, ikävän viestin tuojana on valtiovarainministeri. Hallitus ei voikaan jakaa rahaa hyviin tarkoituksiin, koska työllisyys ei parane edellytysten mukaisesti.
 Keskustan puheenjohtaja hallituksen pahana poliisina ei ole unelmarooli silloin, kun pitäisi nostaa puolueen kannatusta.
 Huomattavasti mukavampaa on teettää selvityksiä ja pohtia, voitaisiinko  työ- ja elinkeinoministeriön työpaikkoja siirtää maakuntiin . Tai niin kuin ministeriön hallintokielellä sanotaan: selvittää paikkariippumattoman ja monipaikkaisen työn lisäämistä.
 Ei olisi ensimmäinen kerta, kun keskustan puheenjohtaja ei johtaisi valtiovarainministeriötä, vaikka siihen olisi mahdollisuus.  Paavo Väyrynen   valitsi puheenjohtaja-aikanaan ulkoministeriön.  Kulmuni on toiminut Väyrysen avustajana.
 No, mitä hyötyä olisi, jos Katri Kulmuni ryhtyisi valtiovarainministeriksi?
 Puheenjohtajavalintansa jälkeen Katri Kulmuni sanoi, ettei valtiovarainministeriydellä kannata hötkyillä, tärkeintä on saada keskustan kannatus nousuun. "Puheenjohtajan täytyy olla tietenkin valmis, täytyy olla valmius ja kyky hoitaa kaikki ne tehtävät, mitä vastaan tulee." Pekka Tynell / YLE
 Usein vastuu puolueesta ja valtion budjetista ollut samoissa käsissä
 Jos Katri Kulmuni ryhtyy valtiovarainministeriksi, löytyisivät valta ja vastuu valtion budjetista sekä hallituksen kakkospuolueesta keskustasta samasta osoitteesta.
 Virkamiesten valtiovarainministeriössä ei tarvitsisi varmistella, onko keskustan puheenjohtaja samaa mieltä kuin valtiovarainministeri.
 Hallituspuolueiden puheenjohtajien kokouksessa, viisikossa, olisi läsnä samassa persoonassa budjettivalta ja valta keskustassa.
 Reilun vuosikymmenen ajan tapana on ollut, että joku hallituspuolueen puheenjohtaja on hoitanut valtiovarainministerin tehtävää. Yleensä tehtävä on ollut hallituksen toiseksi suurimman puolueen puheenjohtajalla.
 Yhdenlainen poikkeus oli kuitenkin Juha Sipilän hallituksen aloitus.
 Toiseksi suurimman puolueen, perussuomalaisten silloinen puheenjohtaja  Timo Soini  valitsi johdettavakseen ulkoministeriön. Valtiovarainministeriö jäi alkuvaiheessa hallituksen kolmanneksi suurimmalle puolueelle kokoomukselle ja  Alexander Stubbille .
 Sitten 1990-luvun alun laman ja Euroopan unionin jäsenyyden hallituksen rankinglistassa valtiovarainministeri on yleensä arvioitu kakkoseksi ennen ulkoministeriä.
 Presidentti johtaa ulkopolitiikkaa. Pääministeri johtaa hallitusta ja EU-politiikkaa. Valtiovarainministeri johtaa rahanjakoa tai leikkauksia. Tosin hallitus vastaa kokonaisuudessaan tehdyistä päätöksistä, eivät yksittäiset ministerit yksin.
 Valtiovarainministerin salkku nostaisi Kulmunia Rinteen rinnalle
 Valtiovarainministerin salkku vahvistaisi Katri Kulmunin profiilia, asemaa ja näkymistä niin hallituksessa kuin julkisuudessakin. Vaikutelma olisi: nuori, rohkea poliitikko, ei pelkää kovaa vastuuta.
 Valtiovarainministerinä olisi helpompi pitää kaikki narut käsissään hallituksessa.
 Muut hallituspuolueet eivät pystyisi hyötymään tilanteesta, jossa puolueen puheenjohtaja ja valtiovarainministeri olisivat eri neuvottelukumppanit. Ei tarvitsisi murehtia, kulkeeko tieto oman puolueen avustajien ja ministerien välillä.
 Lisäksi valtiovarainministerin sana painaa enemmän, jos takana on myös puolueen puheenjohtajuuden valta.
 Viime kädessä kysymys on siitä, miten keskusta pystyy maksimoimaan valtansa hallituksessa. Ja mikä on ratkaisun hinta puolueelle?
 Jos keskustan sisäiset paineet eivät muuta vaadi, Kulmuni ja Lintilä voisivat melko kivuttomasti vaihtaa salkkuja. Lintilä palaisi elinkeinoministeriksi edellisen hallituksen tapaan.
 Nappaamalla valtiovarainministerin salkun Kulmuni voisi voittaa paljon – mutta myös hävitä enemmän kuin nykyjärjestelyllä.
 Valtiovarainministerinä ei ole helppoa uudistaa puoluetta ja nostaa kannatusta. Arvostelijat omassa puolueessa pääsisivät epäilemään hätäilystä ja vallanhimosta.
 Todennäköisesti helmikuun alkuun mennessä tiedetään, mitä Kulmuni aikoo lähitulevaisuudessa tehdä. Seuraava otollinen ajankohta salkun vaihdolle voisi olla hallituskauden loppupuolella.
 Historia osoittaa, että teet niin tai näin, helppoa ratkaisua ei ole.

 Kokoomuksen Itälä sai Ville Vallaton -sarjakuvan – ja se oli enne
 Katri Kulmuni voisi kysyä neuvoa entiseltä sisäministeriltä  Ville Itälältä . Millaista oli vuosituhannen alussa kokoomuksen puheenjohtajana hallituksessa, kun ei itse ollut valtiovarainministeri?
 Itälä jäi entisen puheenjohtajan  Sauli Niinistön  varjoon, kun Niinistö jäi hallitukseen valtiovarainministeriksi.
 Nyt hieman historian ironiaa.
 Kokoomuksen vuoden 2001 puoluekokous ja puheenjohtajavaihdos: televisiokuvissa näyttää siltä kuin Sauli Niinistö jäisi itsepintaisesti edelleen roikkumaan kiinni puheenjohtajan nuijasta. Tuolloin oli varmaankin tarkoitus korostaa yhteistyön voimaa.
 Ja historian ironia jatkui samassa tilanteessa. Niinistön nuijanluovutuksen jälkeen Itälä sai Ville Vallaton -sarjakuvalehden.
 Ei kukaan puoluejohtaja halua olla vallaton!
 Ville Vallaton -sarjakuvan antoi Itälälle silloinen kokoomusnuorten puheenjohtaja. Hän oli muuan  Kai Mykkänen , joka on nykyisin kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja.
 Katso Itälän ja Niinistön puheenjohtajanuijan vaihdos ja Ville Vallaton -lehden luovutus Ylen  arkiston videosta .
 Kokoomus jäi oppositioon seuraavien eduskuntavaalien jälkeen. Itälän puheenjohtajakausi päättyi jo vuonna 2004.
 Vahingosta viisastuneena uusi puheenjohtaja  Jyrki Katainen  jätti Sauli Niinistön syrjään, kun kokoomus seuraavan kerran jakoi ministeripaikkoja. Kataisesta tuli valtiovarainministeri, Niinistöstä eduskunnan puhemies.
 Politiikassa tätä kutsutaan isänmurhaksi. Niinistö oli tukenut Kataista puheenjohtajaksi.
 No, Mika Lintilä ei ole Sauli Niinistö eikä niin merkittävä hahmo keskustassa kuin Niinistö oli kokoomuksessa.
 Mutta: Lintilä on kuitenkin aiemmin elinkeinoministerinä ja nyt valtiovarainministerinä kerännyt kehuja – myös siltä kuuluisalta keskustan kenttäväeltä.
 Voit keskustella Katri Kulmunin päätöstilanteesta jutun lopussa keskustelualueella.
 KATSO LISÄÄ:
 Analyysi: Katri Kulmuni keskustan johdossa tuo säpinää Rinteen hallitukseen
 Katri Kulmuni valittiin keskustan puheenjohtajaksi – katso voitonpuhe ja haastattelu

Analyysi: Katri Kulmunista voi tulla kummitus rahaministeriöön, jos ei itse ala johtaa sitä – Pian on aika päättää


Summary: Kulttuurivieras, ohjaaja Hamy Ramezan tuli Suomeen pakolaisena 30 vuotta sitten. Nyt hänestä odotetaan suomalaisen elokuvan seuraavaa suurta nimeä.

– Pelotti, mitä nyt tapahtuu, tuleeko sota. Ai, nytkö lähdetään karkuun taas.
 Näin ajatteli Suomessa asuva elokuvaohjaaja  Hamy Ramezan , kun pakolaiskriisin uutisointi alkoi lainehtia neljä vuotta sitten. Suomeen saapui yli 30 000 turvapaikanhakijaa ja Ramezan lannistui.
 Näinkö hätää kärsiviin ihmisiin suhtauduttiin? Näinkö hänet nähtiin? Oliko hän näin suuri uhka joidenkin silmissä?
 Ramezan oli tullut Suomeen Iranista vuonna 1989. Perhe oli paennut sotaa Turkin ja Jugoslavian kautta Suomeen.
 Lähes 30 vuotta myöhemmin alkoi uutisointi pakolaiskriisistä. Sitä seurannut vihapuhe sai pelkäämään oman turvallisuuden puolesta. Uskaltaako yöllä kävellä töistä kotiin vai tuleeko turpiin?
 – Tulin hirveän itsetietoiseksi. Se oli tukahduttavaa. Koko se keskustelu oli absurdia ja käsittämätöntä. Ihmisiä esineellistettiin, tehtiin ero meidän ja heidän välille.
 Kriisi kosketti Ramezania henkilökohtaisesti. Hän ryhtyi pukeutumaan paremmin, huolehtimaan, että hiukset ovat hyvin, ettei vain kukaan ajattele, että hän on yksi tulijoista, pakolainen.
 – Yhtäkkiä olin osa valtavaa massaa, joka median mukaan oli tullut tuhoamaan eurooppalaista elämää. Pelkäsin, että joudun aloittamaan kaiken alusta, sietämään ja käsittelemään ihmisten vihaa ja pelkoa, taistelemaan taas yhteiskunnallisesta asemastani.
 Tilanne oli nurinkurinen. Samaan aikaan, kun Suomessa velloi keskustelu turvapaikanhakijoista, Ramezan oli jo kansainvälisesti noteerattu suomalainen ohjaaja, joka oli tehnyt kaksi lyhytelokuvaa  Listen  (Kuuntele) ja  Paratiisin avaimet .
 Ne olivat kiertäneet maailmalla, voittaneet festivaalipalkintoja ja nostaneet Suomen mainetta elokuvamaana.  Listenin  kohdalla uumoiltiin jopa Oscar-ehdokkuudesta. Olihan se palkittu Tribecan arvostetulla filmifestivaalilla.
 "Oli kuin olisi mennyt kidutuskammioon"
 Pakolaiskriisin aikaan Ramezanilla oli työn alla ensimmäinen pitkä elokuva. Sen piti kertoa hänen omista kokemuksistaan, jotka olivat syntyneet kaksi vuotta kestäneellä pakomatkalla Suomeen.
 Nyt tuntui, että kaikkialta tulviva puhe ja kuvat pakolaisista veivät yksityisyyden ja pohjan omalta intiimiltä tarinalta. Ramezan huomasi olevansa yhä enemmän solmussa käsikirjoituksen kanssa.
 – Eri versiot olivat kamalia. En puhu laadusta, vaan maailmannäkemyksestä. Tuottaja luki 10 sivua, eikä pystynyt enempään. Oli niin kamalaa, mitä ihmisille siinä tapahtui.
 Ramezan kirjoitti siitä, mitä oli Iranin ja Irakin sotaa paetessaan nähnyt. Hän rypi traumoissa ja voi huonosti.
 – Oli kamalaa mennä töihin. Oli kuin olisi mennyt kidutuskammioon. Silloin ajattelin, että jäbä, sun pitää mennä terapiaan.
 Terapeutti auttoi ymmärtämään, että totuus ei löydy traumoista. Ramezan käänsi katseensa pois väkivallasta ja ahdistuksesta.
 Ramezanin tie palkituksi elokuvaohjaajaksi alkoi Iranista pakenemisesta, päätymisestä Suomeen kymmenvuotiaana ja kaikesta, mitä siitä seurasi. Antti Haanpää / Yle
 Pakolaisuus ei ole identiteetti
 Syntyi käsikirjoitus elokuvaan, joka sai työnimen  The Oasis of Now . Se kertoo iranilaisen perheen tarinan. Ramin-poika, pikkusisko ja vanhemmat odottavat turvapaikkapäätöstä Suomessa.
 Samalla Mehdipourit elävät onnentäyteistä arkea ja idyllistä suomalaista kesää. Se on erikoinen näkökulma pakolaisista kertovaan elokuvaan.
 – Kun pakolaisista puhutaan, se on aina synkkää ja hirveän negatiivista ja yksitoikkoista. Ei se ole. Mehdipourien elämä on rikasta, täynnä intoa, toivoa ja janoa elämään. He pystyvät tai ainakin pakottautuvat olemaan hetkessä läsnä lasten takia.
 Läsnäoloon viittaa myös elokuvan työnimi, jonka voisi suomentaa hetken keitaaksi. Ramezan ei halunnut suunnata kameraansa viranomaisiin tai byrokratiaan, vaan arkeen ja oikeaan elämään.
 – Elämä jatkuu ja elämä on. Joka päivä. Missä tahansa tilanteessa oletkin, elämä menee eteenpäin.
 Ramezan korostaa, että pakolaisuus ei ole identiteetti. Kukaan ei elä pakolaisuus edellä. Sama päti myös hänen omiin kokemuksiinsa.
 – Ei me ikinä, koskaan, ajateltu itseämme pakolaisina, että me ollaan jotain parkoja. Minä olin Hamy ja faija oli faija, Ramezan kuvailee.
 Huumori auttaa hädässä
 Kun Ramezan, hänen vanhempansa ja pikkusiskonsa lähtivät Iranista, Ramezan oli päässyt koulun toiselta luokalta. Ennen rajan ylitystä piti keksiä uusi identiteetti, etteivät Iraniin jääneet sukulaiset olisi joutuneet vaikeuksiin. Ramezanin perheestä tuli Mehdipourin perhe ja Hamedista Hamy.
 Nimen lisäksi piti kehittää uudelle perheelle taustatarina.
 – Isoäiti kuoli näin ja näin, isän veli tuossa ja tuossa. Kerroit sen sepitetyn tarinan niin pitkään, että uskoit itsekin, että isoäiti on kuollut.
 Ramezanilla on 1980-luvulla tehdyltä matkalta hajanaisia muistoja. Turkissa pidettiin matalaa profiilia ja oltiin piilossa sisätiloissa, koska iranilaisten paljastamisesta maksettiin palkkioita. Jos siellä jäi kiinni, vietiin takaisin rajan yli.
 Vanhemmat vakuuttivat, että kunhan Turkista pääsee hengissä pois, 70 prosenttia matkasta on tehty.
 Pientä poikaa hirvittivät konkreettiset asiat, se, miten puhuttiin rajan yli hyppäämisestä.
 – Pelotti, että jostain korkealta tippuu ja jalka murtuu ja silti pitää juosta. “Älkää odottako meitä, vaan jatkatte”, Ramezan muistelee vanhempien antamia ohjeita.
 Kauhistutti, mitä tapahtuu, jos menettää vanhempansa.
 Kun perhettä vietiin suljetussa rekassa jossain päin entistä Jugoslaviaa, pelotti ja naiset itkivät. Ramezanin isä päätti turvautua huumoriin.
 – Se veti sen niin överiksi. Sanoi, että meidät viedään vuoren rinteelle ja kipataan sieltä alas. Se nauratti ihmisiä ja tilanne laukesi. On kiehtovaa, miten paljon selviytymiseen liittyy huumoria.
 Ramezanin kertomuksesta tekee erityisen järkyttävän tuore, Englannin Essexissä paljastunut tragedia, jossa  39 ihmistä kuoli  ihmissalakuljettajien rekkaan.
 Jugoslaviassa Ramezanin perhe yöpyi vankilassa. Naiset naisten ja miehet miesten selliosastolla. Illalla lasten piti päättää, meneekö äidin vai isän luo.
 – Se oli tuskallista, koska kävi sääliksi se toinen, jota ei valittu.
 Ohjaaja Hamy Ramezanin mielestä suomalainen elokuva viedään maailmankartalle olemalla omaperäinen ja rehellinen. – On oltava innostunut elämästä Suomessa. Tämä on kiehtova paikka. Pitää luottaa siihen, että tekemällä itsensä näköisiä elokuvia pääsee pitkälle. Antti Haanpää / Yle
 Pakolaisleiri oli lapselle paratiisi
 YK:n pakolaisleirille pääsy Jugoslaviassa ja virallisen pakolaisstatuksen saaminen oli helpotus. Sen jälkeen odotettiin, mikä valtio valitsee perheen.
 – Ennen leiriä oli kamalaa, mutta leiri oli minun muistoissani paratiisi. Ajatus oli se, että kohta pääsen jonnekin, mikäkökän paikka se on?
 Perheelle ehdotettiin Tanskaa, mutta vanhemmat eivät halunneet sinne, koska heidän mielikuvissaan maa oli rasistinen. Siellä oli jo paljon ulkomaalaisia.
 Sitten käteen annettiin Welcome to Finland -vihkonen.
 – Se on meillä tallella vieläkin. Siinä oli  Kekkonen  ja kaikki. Olimme aivan haltioissamme, että mitä helvettiä. Onko tällainen paikka olemassa? Siellä ei ole ketään. Siellä on turvallista. Siellä on hyvä.
 Perhe tuli Suomeen kiintiöpakolaisina ennen joulua 1989. Lentokentällä oltiin vastassa kukkapuskan kanssa.
 Vanhemmat ostivat vodkapullon. Piti skoolata uudelle elämälle Suomessa. Hamy-poika avasi jääkaapin oven, pullo tippui lattialle ja hajosi. Alkot olivat kiinni. Tervetuloa Suomeen.
 Vanhemmat hurahtivat mökkeilyyn
 Ramezan muistaa ensimmäiset vuodet “jumalattoman kivoina”. Oli lunta, oli onnea. Kesällä vanhemmat hurahtivat suomalaisiin mökkeihin.
 Isä oli ollut Iranissa sairaalan  supervisor , lääkintäammattilainen sairaanhoitajan ja lääkärin välissä. Äiti oli ollut kotiäiti.
 Suomessa isä sai töitä postista ja äiti Fujitsulta. Vanhemmat haaveilivat kesämökistä ja alkoivat tehdä tuplavuoroja.
 – Aluksi me vuokrattiin mökkejä esimerkiksi Mikkelistä. Kun faija oli saanut riittävästi rahaa talteen, rakennettiin oma Joutsaan. Siellä se on edelleenkin onnellisesti.
 Kaikki ei ollut pelkkää auvoa. Ramezan muistelee, että joskus yläasteen paikkeilla alkoi kiusaaminen. Se koski sekä Hamya että hänen samaan aikaan Suomeen tullutta serkkuaan.
 – Vaikka me olimme kokeneet rankkoja asioita, me olimme enemmän lapsia kuin suomalaiset. Ne joivat kaljaa ja vetivät röökiä. Se oli meistä superahdistavaa, tosi kamalaa.
 Ramezan ja hänen serkkunsa pelasivat Nintendoa ja puhuivat keskenään persiaa. Se karkotti ikätoverit.
 – Ne ajattelivat, että noi on tuollaisia rumia, oudon näköisiä jätkiä, jotka eivät edes tule meidän kanssa bileisiin.
 Tilanne helpotti vasta lukiossa.
 Yhteinen kieli katosi kotona
 Ramezanin perheeseen ostettiin videokamera, jolla esiteltiin “kuolleelle mummolle” pojan kotia ja elämää Suomessa. Kuvaamisen hoiti Ramezan.
 Kun poika ei enää jaksanut vastailla vanhemmille, miten koulussa meni, hän alkoi kuvata videolle viikon tapahtumia. Loppuviikosta katsottiin Hamy’s Late Show’ta.
 – Piruparat, Ramezan muistelee yleisöään.
 Sitten tulivat kommunikaatio-ongelmat kotona. Hamy puhui yhä parempaa suomea ja persian kielitaito kuihtui. Vanhemmat eivät oppineet samaan tahtiin uuden kotimaan kieltä.
 – En edelleenkään pysty sanomaan persiaksi vanhemmilleni oikeilla sanoilla, miltä minusta tuntuu, kertomaan syvällisesti asioista. Verbaalinen tunteiden ilmaisu on super ohutta. Se oli iso ongelma lapsena ja muokkasi minua.
 Tuli huono olo, jota Ramezan purki kirjoittamalla ajatuksiaan auki.
 Kun eurooppalainen pakolaiskriisi rantautui Suomeen vuonna 2015, Hamy Ramezan lannistui. – Yhtäkkiä koko pakka oli taas sekaisin. Luin, miten alaikäisiä turvapaikanhakijoita kohdellaan. Se ymmärrys, että tämä on valekuva. On vain imago, että me olemme demokraattinen hyvinvointivaltio. Antti Haanpää / Yle
 Pojasta odotettiin lääkäriä...
 Vanhemmat toivoivat Ramezanista lääkäriä. Poika luki Kauniaisten lukiossa pitkää matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa.
 – Kun olin lapsi, ihailin isää. Hän oli Iranissa kenttälääkärinä isoissa futismatseissa. Näimme häntä telkkarissa. En kuitenkaan mennyt lääkikseen, koska inhoan sairaalan hajua ja piikkejä.
 Matematiikassa sai oivaltaa ja se oli Ramezanista kivaa, mutta hän halusi jotain muuta, jotain, jossa voisi etsiä totuutta.
 Mutta mitä? Lukion jälkeen Ramezan etsi itseään, eli vuoden kerrallaan. Kirjoittaminen ja esiintyminen kiinnostivat.
 Ramezan meni mukaan helsinkiläiseen Teatteri Kultsaan ja päätyi Lahden kaupunginteatterin Narnia-tuotantoon. Siinä hänellä oli peräosa. Kirjaimellisesti.
 – Olin oikeasti päähenkilö, se leijona, mutta olin sen perse, kaksi takajalkaa. Se oli näyttelijänurani huippu.
 ...tuli elokuvaohjaaja
 25-vuotiaana Ramezan päätti lopettaa etsimisen. Hän lähti Isoon-Britanniaan Farnhamin yliopistoon opiskelemaan elokuvaa vuonna 2004.
 Iran on perinteikäs elokuvamaa, josta ovat kotoisin muun muassa arvostetut ohjaajat  Abbas Kierostami  ja  Asghar Farhadi . Silti Ramezan ei ollut lapsuudessaan tai nuoruudessaan erityisen innostunut alasta.
 Monet asiat – videokuvaaminen, innostus kirjoittamiseen ja näyttelemiseen – kuitenkin osoittivat juuri elokuvan suuntaan.
 – Yhtäkkiä koko elämäni palapeli loksahti paikoilleen, Ramezan kuvaa löytämisen riemua Isossa-Britanniassa.
 Tuleva ohjaaja alkoi paikata näkemättä jääneiden elokuvien aukkoa. Hän katsoi Britanniassa neljä elokuvaa päivässä. Opiskeli teoriaa ja kuvasi filmille.
 Ja nyt ollaan tässä. Ramezan on juuri saanut ensimmäisen pitkän elokuvansa kuvaukset päätökseen. Haastattelua tehdään helsinkiläisessä ravintolassa.
 Ohjaaja kertoo nukkuneensa edellisenä yönä vain tunnin. Filmi ei katkea. Kuvaukset pyörivät mielessä. Pöydällä on ohjaajan sinivalkoinen nuuskarasia. Sen kannessa lukee Sisu.
 Ramezanin aiemmat lyhytelokuvat  Listen  (Kuuntele) ja  Paratisiin avaimet  sekä dokumentti  Tuntematon pakolainen  ovat käsitelleet sotaa, pakolaisuutta, ymmärtämistä ja väärinymmärtämistä. Kaikki ovat aiheita, joihin ohjaajalla on omakohtainen tunneside.
 – Kun tekee elokuvia, tapahtuu aina taika. Silloin täytyy olla hereillä. Jos et ole kaikki aistit auki, missaat sen, Hamy Ramezan kuvailee. Antti Haanpää / Yle
 Mikään ei voinut repiä perhettä
 The Oasis of Now  ei ole yksi yhteen Ramezanin tarina. Se koettaa tavoittaa jotain, jota ohjaaja kutsuu emotionaaliseksi totuudeksi.
 Lapsen näkökulmasta pakomatka ei ollut pelkkää pelkoa, ahdistusta ja epätoivoa. Oli myös jännittävää ja vanhempien ansiosta turvallista.
 – Oli kokemus, että mikään ei voinut repiä meitä kappaleeksi perheenä. Minun mielestäni se oli näyttämisen arvoinen asia, koska se kertoo jotain hyvin juurekasta ihmisestä ja ihmisyydestä.
 Ramezan ei halunnut suunnata kameraansa kauheuksiin, vaan siihen, mikä oli hänelle totta tunnetasolla.
 – Matkalla oli hirveästi hyviä ihmisiä, jotka auttoivat. Sanoivat uutiset mitä tahansa, useimmat ihmiset ovat hyviä. Sen halusin näyttää elokuvassa ja se oli se totuus, jonka perässä olin.
 Odotukset ovat korkealla. Ramezanin esikoispitkän käsikirjoitus on jo saanut elokuva-alan ammattilaistapahtuma Finnish Film Affairissa pääpalkinnon kansainvälisesti kiinnostavimpana suomalaisena projektina.
 Ensi-iltaa kaavaillaan Cannesin tai Toronton elokuvajuhlille.
 The Oasis of Now nähdään Suomessa syksyllä 2020. Elokuvaa ovat rahoittaneet muun muassa Suomen elokuvasäätiö ja Yleisradio.
 –  Pakolaisleirillä oli yhdeksän neliön tilat neljälle ihmiselle. Ei siellä oltu sisällä. Olen viihtynyt ulkona lapsesta asti. Parhaimmat ajat ovat olleet faijan kanssa kalassa, Hamy Ramezan sanoo. Antti Haanpää / Yle

"Yhtäkkiä olin osa valtavaa massaa, joka oli tullut tuhoamaan eurooppalaista elämää" – Suomessa 30 vuotta asunut ohjaaja Hamy Ramezan lannistui pakolaiskriisistä


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Perhe-eläkkeisiin täysremontti: leskeneläke rajataan 10 vuoteen ja avopuolison asema paranee
 Leskeneläkkeen muuttuminen määräaikaiseksi näyttää nyt yhä varmemmalta. Samalla avopuolisoiden ja lasten asema paranisi toisen vanhemman kuollessa. Nyt näyttää nimittäin siltä, että työmarkkinajärjestöjen kesällä esittämä  ehdotus perhe-eläkkeen uudistamiseksi  olisi menossa pääpiirteissään läpi. Taustalla on tarve päivittää vanhentunut järjestelmä vastaamaan nykypäivän perhemuotoja ja työelämää, mutta myös säästää eläkemenoissa.
 Yhdysvaltain armeija tappoi Isis-johtaja Abu Bakr al-Baghdadin
 Abu Bakr al-Baghdadi nousi Isisin johtoon vuonna 2010. Isis-video / EPA
 Yhdysvaltain armeija  on tappanut Isis-johtaja   Abu Bakr al-Baghdadin , kertovat uutislehti  Newsweek  sekä useat muut amerikkalaismediat. Newsweekin mukaan presidentti  Donald Trump  oli antanut hyväksyntänsä huippusalaiselle operaatiolle noin viikko ennen sen käynnistymistä.
 Ryhtyykö Katri Kulmuni valtiovarainministeriksi?
 Laura Hyyti / Yle
 Keskustan puheenjohtajavalinnan jälkeen arvuuteltiin, vaihtaako  Katri Kulmuni  elinkeinoministerin salkkunsa valtiovarainministeriksi.  Päätöksen aika on vuodenvaihteessa , kun Suomen EU-puheenjohtajuus päättyy ja uuden budjetin valmistelu alkaa. Kulmunin on harkittava, olisiko valtiovarainministeriksi siirtyminen hätiköityä vallanhimoa vai nuoren poliitikon rohkea, vastuuta pelkäämätön ratkaisu.
 Iranin sotaa paenneesta Hamy Ramezanista kasvoi suomalaisen elokuvan suuri lupaus
 Kun eurooppalainen pakolaiskriisi rantautui Suomeen vuonna 2015, Hamy Ramezan lannistui. – Yhtäkkiä koko pakka oli taas sekaisin. Luin, miten alaikäisiä turvapaikanhakijoita kohdellaan. Se ymmärrys, että tämä on valekuva. On vain imago, että me olemme demokraattinen hyvinvointivaltio. Antti Haanpää / Yle
 Ohjaaja  Hamy Ramezan  tuli kiintiöpakolaisena Iranista Suomeen 30 vuotta sitten.  Nyt hän viimeistelee ensimmäistä pitkää elokuvaansa . Se kertoo Suomessa turvapaikkapäätöstä odottavasta iranilaisperheestä. Traumojen sijasta elokuva keskittyy onnellisen arjen ja idyllisen suomalaisen kesän kuvaukseen. Elokuvalta odotetaan kansainvälistä läpimurtoa.
 Nyt viilenee koko maassa
 Yle
 Tänään Suomeen alkaa virrata kylmempää ilmaa. Maan eteläpuolitse liikkuu kuitenkin jälleen matalapaineenkeskus, ja siitä yltänee sateita etelään. Sade voi olla illalla osin räntää eteläistä Suomea myöten. Pohjoisessa on poutaista.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta.

Herätys: Leskeneläke muuttumassa, Yhdysvallat surmasi Isis-johtajan, etelässäkin voi tulla räntää


Summary: Mielenosoittajat viskoivat mellakkapoliiseja muun muassa pulloilla ja kivillä.

Barcelonan keskustassa tuhannet separatistit ottivat lauantai-iltana yhteen poliisin kanssa.
 Radikaali separatistien ryhmä keräsi tuhansia osallistujia kokoontuessaan poliisin päärakennuksen ulkopuolelle.
 AFP:n kirjeenvaihtajan mukaan mielenosoittajat viskoivat mellakkapoliiseja muun muassa pulloilla ja kivillä. Poliisi vastasi provokaatioihin ja yritti hajottaa mellakkaa muun muassa pampuin.
 Mielenosoittajat ottavat yhteen poliisin kanssa Barcelonassa. Lluis Gene / AFP
 Poliisin mukaan mellakoihin osallistui noin 10 000 mielenosoittajaa.
 Espanjalaismedian tietojen mukaan  ainakin 40 ihmistä loukkaantui ja useita pidätettiin radikaalien separatistinuorien ja poliisin yhteenotossa.
 Vain tunteja aikaisemmin Barcelonassa järjestettiin 350 000 ihmisen suurmielenosoitus, joka sujui rauhallisesti.
 Poliisi varoitti yöllä liikkumisesta ydinkeskustan Plaza Catalunyan ympäristössä levottomuuksien vuoksi.
 Separatistien liikehdintä alkoi lokakuun puolivälissä, kun Espanjan korkein oikeus langetti 9–13 vuoden vankilatuomiot yhdeksälle Katalonian itsenäistymishankkeen johtajalle.
 Mielenosoittajat ottavat yhteen poliisin kanssa Barcelonassa.  Josep Lago / AFP
 Separatistien itsenäistymistoiveiden vastustajat puolestaan suunnittelevat sunnuntaille suurta vastamielenosoitusta.

Barcelonassa tuhannet separatistit ottivat yhteen poliisin kanssa – Ainakin 40 loukkaantui ja useita pidätettiin


Summary: Jopa joka neljännellä on työuupumuksen merkkejä. Oululainen Martta Tervonen haluaa vähentää mielenterveyteen liittyviä tabuja.

Se oli suruviesti.
 Kuvittele eteesi maailman kaunein paratiisisaari. Valkoista hiekkaa, huojuvat palmut, lämmin ilma ja turkoosi merivesi.
 Näissä maisemissa yrittäjä  Martta Tervonen  oli äitinsä kanssa loppuvuodesta 2017.
 Pienessä bungalowissa oli kaksi huonetta, molemmille omansa. Eräänä aamuyönä Tervonen havahtui hereille. Hän vilkaisi puhelintaan tarkistaakseen kellonajan.
 Samalla hän huomasi saapuneen viestin.
 Tervosen ystävä oli tehnyt itsemurhan.
 Martta Tervonen asuu Oulussa Pikisaaren kaupunginosassa. Paulus Markkula / Yle
 Nyt, kaksi vuotta ystävän kuoleman jälkeen, se on helppo nähdä: tuo yö oli yksi Tervosen elämän taitekohdista.
 Mutta jo sitä ennen Tervosen oma elämä oli alkanut luisua suuntaan, jota hän ei ollut osannut odottaa.
 Liekki, joka polttaa loppuun
 Martta Tervonen on 30-vuotias oululainen yrittäjä.
 Häntä työllistävät tällä hetkellä oma vaatebrändi sekä kirjoittajakoulutusta tarjoava yritys.
 Kun Tervonen kertoo elämästään, kuuntelijaa hengästyttää.
 Lukiosta suoraan oikeustieteelliseen. Maisterin paperit kasaan neljässä vuodessa. 22-vuotiaana töitä yliopisto-opettajana. Lakimiehen töitä. Journalistiikan opiskelua. Viestintäpäällikön pesti. Oma yritys, jossa kaikki tehtiin alusta asti itse. Parin kirjan kirjoittamista. Reppureissaamista ympäri maailman.
 Ja tässä nyt vain osa asioista kahdentoista viime vuoden ajalta.
 Seppo-koira on noin vuoden ikäinen. Rodultaan se on skotlanninhirvikoira. Paulus Markkula / Yle
 Varsinkin vuonna 2015 perustettu oma yritys sai Tervosen vaihtamaan vaihteen suuremmalle.
 Hän kuvailee unelmien olleen suuria ja vauhtisokeuden iskeneen.
 – Minussa palaa todella vahvana liekki asioiden tekemiseen. Kun sillä liekillä tekee paljon, se polttaa loppuun, hän toteaa.
 Keväällä 2018 Tervonen sai diagnoosin: uupumus ja masennus.
 "Pitää olla todella varuillaan. Uupumuksesta toipuminen ei ole pelkästään sitä, että saa levähdettyä. Pitää päästä eroon vanhoista tavoista toimia, ja se on kaikkein vaikeinta." Paulus Markkula / Yle
 Joka neljäs uupuu työssään
 Masennusta ja uupumusta on ollut hankala niellä – jopa niin vaikea, että välillä ne unohtuvat. On helpompi epäillä vaikkapa D-vitamiinin puutosta.
 Kuten viime keväänä, kun Tervonen saapui kotiinsa työpäivän päätteeksi.
 Hän rojahti ulkovaatteet päällä sohvalle ja makasi paikallaan kolme tuntia. Ihmetytti, miksi olo oli niin vetämätön. Aivan puhki.
 Raudanpuute. Ferritiinitasot. D-vitamiini. Tervonen googlaili mahdollisia syitä erikoiselle ololleen.
 Kunnes muisti: olen uupunut ja masentunut. Diagnoosin saamisesta oli aikaa noin vuosi.
 "Olen positiivinen tyyppi ja tottunut olemaan kannustajan ja tukijan roolissa. Sen vuoksi on ollut hankalaa olla se, joka tarvitsee apua muilta." Paulus Markkula / Yle
 Mutta ei Tervonen missään nimessä ole asiansa kanssa yksin.
 Noin joka neljännellä työssäkäyvällä suomalaisella on työuupumuksen merkkejä, selviää  THL:n vuonna 2011 julkaisemasta  tutkimuksesta. Vakavaa, vähintään viikoittain oireita aiheuttavaa työperäistä uupumusta sairastaa  kahdesta kolmeen prosenttia suomalaisista .
 Kesällä  uutisoitiin , että mielenterveyshäiriöt nousivat Suomessa viime vuonna ensimmäistä kertaa yleisimmäksi syyksi sairauspäivärahan saamiselle.
 Suomalaisen väestötutkimuksen mukaan  vuosittain 7,4 prosenttia aikuisista käy läpi masennuksen, joka täyttää sairauden diagnostiset kriteerit. Lievemmistä masennusoireista kärsii jopa 10–20 prosenttia suomalaisista.
 Julkisuudessa on pohdittu, että  varsinkin nuorten  mielenterveyshäiriöistä ja työuupumuksesta on tullut vaarallisen normaalia. Mielenterveysongelmat ovat myös  kansainvälinen huolenaihe .
 Martta Tervonen toteaa, että hänen tapauksessaan avun hakemista ja saamista hidasti sairastumiseen liittyvä häpeän tunne.
 Kesti pitkään ennen kuin hän suostui myöntämään itselleen, että tarvitsi apua.
 Pukeutumalla stigmaa vastaan
 Tervonen joutuu vieläkin hakemaan sanoja kertoessaan, miksi oli niin vaikea myöntää, että on avuntarpeessa.
 – Häpeään liittyi ajatus heikkoudesta: että olen huono. Miksi en kestä tätä elämää, kun kaikki muut näyttävät selviytyvän ihan ok.
 Koiralla on ollut merkittävä rooli toipumisessa. "Minulla oli kausi, etten jaksanut tehdä mitään muuta kuin käyttää Seppoa ulkona, mutta oli tärkeää, että jaksoin edes sen verran." Paulus Markkula / Yle
 Varsinkin läheisille asiasta kertominen oli hankalaa.
 – Eihän minulle voi tulla uupumusta tai masennusta, koska olen niin hirveän positiivinen ja pärjäävä. En ollut tottunut puhumaan asioista, sillä en halunnut huolestuttaa muita.
 Ajatukset häpeästä ja puhumisen vaikeudesta vaivasivat Tervosta hänen ollessaan pitkällä sairauslomalla.
 Mielessä oli myös ystävän tekemä itsemurha. Olisiko masentuneelle ystävälle voinut sanoa jotain enemmän, jotta tämä ei olisi kokenut olevansa yksin?
 Tilastokeskuksen  tuoreimman tilaston  mukaan vuonna 2017 Suomessa oman henkensä riisti 824 ihmistä. Miten ystävä olisi voinut saada ajoissa oikeanlaista apua? Miten mielen sairauksiin liittyviä tabuja saataisiin vähemmäksi?
 Lopulta toimintaan tottuneen naisen pohdinnoista alkoi muodostua idea.
 Syntyi yhden naisen yritys: keväällä 2019 perustettu Depressio &co -niminen vaatebrändi, jolla Tervonen haluaa tehdä masennuksen näkyväksi ja vähentää mielenterveyshäiriöihin liittyviä tabuja. Rohkaista ihmisiä puhumaan ennen kuin on liian myöhäistä.
 – Haluan viestiä, että et ole yksin eikä tarvitse hävetä. Mielenterveyteen liittyvistä asioista saa puhua, ja puhuminen oikeasti myös auttaa. Koskaan ei ole niin epätoivoista tilannetta, etteikö siitä selviäisi.
 Tervonen haluaa vaatemerkillään vähentää mielenterveysongelmiin liittyvää stigmaa. Paulus Markkula / Yle
 Joku voisi todeta ilkeämielisesti, että yrittäjänä Tervonen haistoi bisneksen.
 – Ei se ollut niin, että kun uuvuin, niin pistetäänpä tällainen uusi juttu pystyyn. Ei minulla ollut masennuksen kanssa kiinnostusta tehdä mitään. Elämänhalukin oli aika vähissä.
 Tervonen sanoo, että yrityksen kaikki tuotto ohjataan kulujen jälkeen itsemurhien ehkäisytyöhön. Yrityksen mainonnassa ovat olleet mukana esimerkiksi rap-artisti Pyhimys ja kokki  Henri Alén .
 Toistaiseksi yrityksellä on ollut kuluja enemmän kuin tuloja.
 – Henkisesti olen kuitenkin saanut enemmän, Tervonen sanoo.
 Mielenterveys mukaan kahvipöytäkeskusteluihin
 Tervonen on joutunut opettelemaan uusia tapoja elää elämäänsä. Tavoitteiden, suorittamisen ja kunnianhimon määrää on pitänyt tarkastella kriittisesti.
 Itse asiassa Tervonen ei olisi saanut suostua tähän haastatteluun. Ainakaan heti, kuten hän teki.
 Terapeutin kanssa on sovittu, että asioista helposti innostuva Tervonen ottaa tarvittaessa tuumaustauon, nukkuu vaikka yön yli ennen päätöstä.
 – Opettelen sitä, etten ajattele tulevaisuutta suoritteiden kautta, vaan enemmän sen kautta, mitkä asiat koen tärkeäksi.
 Vaatemerkkinsä Tervonen toivoo menestyvän. Ei siksi, että olisi itse saavuttanut jotain, vaan koska toivoo sillä olevan positiivinen vaikutus jonkun toisen elämään.
 Hän kertoo eräältä opettajalta saamastaan palautteesta. Opettaja oli kertonut, että aina pukeutuessaan Tervosen suunnittelemaan paitaan, joku kysyy vaatteessa olevasta logosta. Näin mielenterveys ja siihen liittyvät sairaudet tulevat osaksi normaalia kahvipöytäkeskustelua.
 – Haluan luoda jotain, mikä jättää jäljen tähän maailmaan. Siitä huolimatta, saanko itse siitä krediittiä.
 Aika kunnianhimoista tämäkin.
 Luonto merkitsee Martta Tervoselle paljon.
"Ihmiselämässä kaikki on hirveän kliinistä. Tuijotamme sisätiloissa erilaisia ruutuja. Kaupungeissa puut on istutettu riviin täsmälleen kahden metrin välein. Luonnossa elämä tapahtuu sellaisena kuin tapahtuu. Siellä ihminenkin saa olla kokonainen." Paulus Markkula / Yle

Martta Tervonen kärsi uupumuksesta ja masentui, mutta häpeä esti hakemasta apua – Yksi yö muutti kaiken ja nyt hän haluaa jokaisen puhuvan


Summary: Äärioikeiston parissa rotuajattelusta on tullut hyväksyttävämpää puhua ääneen, sanoo tutkija Tommi Kotonen.

Lue myös :  Toimittajalta: "Ristiriitaisiakin mielipiteitä pitää voida kuulla, mutta ei niitä hyväksyä pidä”
 Venla , 23, ja  Miska , 27,  Kangasniemen  rakkaustarina on monella tapaa hyvin perinteinen. He tapasivat yhteisten ystävien illanvietossa.
 Se tapahtui kansallismielisen ja nationalistisen Suomen Sisun, Lapin piirijärjestön, epävirallisessa kokoontumisessa. Jutunjuurta ei ollut vaikea löytää, ja kipinä syttyi nopeasti.
 – Pystyin avautumaan Miskalle asioista, joita en uskaltanut ottaa muiden kanssa puheeksi – kuten henkilökohtaisesta uskosta. Siellä uskallettiin myös puhua ääneen suomalaisuudesta ja suomalaisesta alkuperästä, sanoo Venla.
 Koti, uskonto ja isänmaa yhdistivät Venlaa ja Miskaa heti. Vanhoilliset arvot ovat heille tärkeitä: avioliitto on miehen ja naisen välinen pyhä sakramentti, ja demokraattinen yhteiskunta on liian heikko suojellakseen niitä arvoja.
 – Äärioikeistolaisuutta käytetään pilkkanimenä, mutta kyllä se arvomaailmaani kuvaa. Ensitapaamisestamme oli selvää, että Venlakin oli tullut päätökseen siitä, että tämä postmoderni maailma on iso sikolätti, sanoo toukokuussa Suomen Sisun Lapin piirin piiripäälliköksi valittu Miska.
 Avoin rotuajattelu yhä vähäistä
 Venlan ja Miskan ajattelumaailmassa on myös etnonationalistisia piirteitä.
 Etnonationalismilla viitataan ajattelumaailmaan, jossa kansakunnat määritellään yhteisen perinnön perusteella: kansan tekee yhteinen kieli, uskonto ja etninen perimä. Se herättää myös laajaa ja voimakasta  kritiikkiä . Sitä on yhdistetty myös rotuajatteluun, vaikka  tieteen  näkökulmasta biologisia rotuja ei ole.
 "Kansaa ei voi käsittää tiedostamatta ja tunnustamatta rodun merkitystä."  Venla Kangasniemi
 Jyväskylän yliopiston tutkija  Tommi Kotonen  on tutkinut äärioikeistoa. Kotosen mukaan etnonationalistinen rotuajattelu on Suomessa vähäistä, mutta äärioikeistopiireissä siitä puhuminen on koettu hyväksyttävämmäksi.
 – Laajemmassa kuvassa viime vuosina äärioikeiston parissa tämä ajattelu on noussut avoimemmin esille joidenkin ryhmien radikalisoiduttua ideologisesti. Etnonationalismin käsitettä on alettu käyttää yleisemmin, ja muutama toimija on sellaiseksi julistautunut. Avoin rotuajattelu lienee yhä varsin vähäistä, ja suurin osa ihmisistä määrittää suomalaisuuden muutoin kuin syntyperän kautta.
 "Löytämällä itseni ja suomalaisuuteni olen vasta aidosti oppinut arvostamaan muita maailman kansoja."  Venla Kangasniemi
 Venla Kangasniemelle rodusta puhuminen on taas tärkeää, vaikka ihmisten jaottelu suomalaisiin ja ei-suomalaisiin on saanut tutkijatkin  puuskahtamaan . Samalla Venla sanoo kuitenkin ymmärtävänsä, miksi se sanana herättää niin voimakkaita tunteita.
 – Se on käsite, johon liittyy traumoja. Sen avulla on perusteltu toimintaa, joka on ollut eri väestöryhmille enemmän tai vähemmän suotuisaa. Kansasta puhuminen on ihmisille miellyttävämpää ja helpompaa, mutta kansaa ei voi käsittää tiedostamatta ja tunnustamatta rodun merkitystä.
 “Tämän voi vetää helposti överiksi”
 Lapin yliopistossa tekstiili- ja vaatesuunnittelua opiskeleva Venla kasvoi Helsingin Vuosaaressa. Yliopistossa tavanneilta vanhemmiltaan hän luonnehtii saaneensa ”suvaitsevaisen ja vasemmistolaisen” kasvatuksen. Hän oli lapsesta saakka taiteellinen, ja lapsuuden kaveripiiri oli monikulttuurinen.
 – Lapsena minulla ei ollut mitään herkkyyttä ihmisten välisille syville kulttuurieroille. Sitä vain ajatteli, että olemme kaikki samanlaisia. Nyt ajattelen, että meillä ihmisillä on tiettyjä synnynnäisiä ominaisuuksia. Ei sellaista voi pestä pois. Löytämällä itseni ja suomalaisuuteni olen vasta aidosti oppinut arvostamaan muita maailman kansoja.
 Suomessa passi riittää suomalaisuuden määritelmäksi. Miskasta se on väärin ajateltu. Hänestä suomalaisuuden määrittää perimä: kulttuurisesti, kielellisesti ja biologisesti.
 – Tämän voi vetää helposti överiksi ja päätyä älyttömään rotutohtorointiin. Vastustan kuitenkin amerikkalais- ja ranskalaistyyppistä kulttuurinationalistista ajattelua, jossa uskollisuus perustuslaille riittää kansalaisuuden perusteeksi.
 "Vastustan ajattelua, jossa uskollisuus perustuslaille riittää kansalaisuuden perusteeksi."  Miska Kangasniemi
 Miska opiskelee Rovaniemellä politiikkatieteitä, mutta hän on kotoisin vähän yli 3000 hengen Inarista. Miska kuvailee viettäneensä lapsuuttaan ”peruskeskustalaisessa lappilaisessa kodissa”. Äiti oli alakoulun opettaja ja isä keittiömestari.
 Yläkoulussa Miska kuvailee olleensa hetken kallellaan vasemmistolaisuuteen, mutta sanoo tympääntyneensä parin opettajan tapaan tyrkyttää omaa maailmankuvaansa.
 – Se oli sellaista perussuomalaisten mollaamista joka tilaisuuden tullen, Voima-lehden luetuttamista oppilailla tai vaikkapa seksuaalivähemmistöjen oikeuksien ja monikulttuurisuuden jatkuvaa korostamista.
 Etsiessään  ”toisenlaisia näkökulmia”  Miska törmäsi muun muassa entiseen brittiläiseen konservatiivipääministeriin  Margaret Thatcheriin , yhdysvaltalaiseen republikaanipresidenttiin  Ronald Reaganiin  ja perussuomalaisten nykyisen puheenjohtajan  Jussi Halla-ahon  kirjoituksiin.
 – Ne osoittivat itselle monia älymystövaliojoukon järjettömyyksiä, hän perustelee.
 “Ihmisellä on synnynnäisiä ominaisuuksia”
 Alkuvuonna Helsingin Sanomat  uutisoi  perussuomalaisten nuorisojärjestössä etnonationalistisen siiven päässeen niskan päälle.
 Samoihin aikoihin Lapin perussuomalaisten nuorten puheenjohtaja  Johannes Sipola   kohautti  ehdottamalla, että esimerkiksi juutalaiset ja romanit tulisi ohjata pois Suomesta verotuksellisin keinoin.

 Sipola ja Lapin perussuomalaisten nuorten varapuheenjohtaja  Matti Haapala  kuuluvat lisäksi Miska Kangasniemen johtamaan Suomen Sisun Lapin piirijärjestöön. Kaksikko esiintyy Yle Perjantain kansallismielisyyttä käsittelevässä dokumentissa.
 – Ihmisellä on synnynnäisiä ominaisuuksia, kuten etnisyys ja kansallisuus. Se ei sovi näkökulmaan, jossa ihminen voi olla käytännössä mitä tahansa. Pääsääntönä on, että ihmisen pitää olla kolme neljäsosaa perimältään suomalainen, eli isovanhemmista kolme neljästä, Matti Haapala sanoo dokumentissa.
 Tutkija Tommi Kotosen mukaan etnonationalisteiksi itseään mieltäviä on Suomessa lähinnä Suomen Sisun piirissä.
 – Heistä suurin osa lienee myös perussuomalaisia nuoria, mutta mistään suuresta ryhmästä ei voida puhua, lähinnä joukosta nuoria tai nuorehkoja miehiä. Kokoaan suurempaa merkitystä he omaavat sitä kautta, että he toimivat PS-nuorissa, ja myös koska Suomen Sisu on monen johtavankin perussuomalaisen edustajan taustaorganisaatiota.
 Vasemmalla Venla ja Miska Kangasniemi, oikealla Johannes Sipola ja Matti Haapala. Ville Hakonen
 "1950-luvun näkökulmasta perussuomalaiset ovat arvoiltaan edistyspuolue. Konservatiivisuus on lipsunut älyttömästi."  Miska Kangasniemi
 Samalla Kotonen muistuttaa, että osassa perussuomalaisten nuorten piirejä kansallismielinen ajattelu on voimakkaammin esillä kuin toisissa. Yhtä selvää linjaa ei ole.
 – Nuorisopolitiikka on usein aika pienten ryhmien puuhaa, ja iso merkitys on sillä, millainen johto piirissä on. Tämä määrittää paljon myös sitä, millaisia toimijoita se kulloinkin vetää puoleensa.
 Perussuomalaiset ovat kannatusmittauksissa Suomen suosituin puolue. Miska Kangasniemeä se ei vakuuta.
 – Sen kannatus pohjautuu vitutusenergiaan, ja se on ehtymätön luonnonvara. Ei sen takana välttämättä mitään aatejärjestelmää ole. 1950-luvun näkökulmasta perussuomalaiset ovat arvoiltaan edistyspuolue. Konservatiivisuus on lipsunut älyttömästi.
 Puheenjohtaja ja kansanedustaja Jussi Halla-aho on  sanoutunut  irti etnonationalistisista näkemyksistä ja korostanut, että ”perussuomalaisten ohjelmaan tai tavoitteisiin ei kuulu ihmisten geeniperimän tarkkailu tai suomalaisuuden määrittely ja rajaaminen".
 Venla Kangasniemi ei kuulu perussuomalaisiin. Hän olisikin valmis viemään perimäajattelun askelta pidemmälle.
 – Suomen pitäisi olla etnisesti suomalaisten hallussa oleva kansallisvaltio. Kansallisuutta ei pitäisi myöntää ihmisille, joilla ei ole perimällistä taustaa Suomeen.
 Miskan ihannemaailmassa Suomen poliittinen järjestelmä ottaisi mallia esimerkiksi Espanjan edesmenneeltä kansallismieliseltä  diktaattori  Francisco Francolta
 – Puolueet vain jakavat kansaa.
 Tommi Kotosen mukaan nuorten parissa nationalistinen ajattelu ja maahanmuuttovastaisuus ovat vähäisempää kuin vanhemmissa ikäluokissa, mutta jotain muutosta on silti näkyvissä.
 – Asenneilmapiiri myös nuorten parissa on entisestään polarisoitunut, eli ääripäät asenteissa korostuvat.
 “Meillä on naisten ja miesten työt”
 Venla ja Miska Kangasniemen pitkän tähtäimen haaveena on muuttaa takaisin Miskan kotiseuduille Inariin tai Ivaloon. Venla suunnittelisi vaatteita tai työskentelisi Rovaniemen yliopistolla. Jos luoja suo, Kangasniemet kasvattaisivat pari lastakin.
 Perinteet olisivat kunniassa, ja esimerkiksi veteen syljettäisiin verkkoja laskiessa. Se on muinainen tapa pyytää veden jumala Ahdilta hyvää kalaonnea.
 – Siellä on ukin ja mummon sukumaita. Kaikki tuntevat toisensa. Se on osa jatkumona olemista, Miska kertoo.
 Nuoresta iästä huolimatta koti, uskonto ja isänmaa toimivat Kangasniemillä parisuhteen perustana. Perinteiset sukupuoliroolit nähdään vahvuutena.
 – Meillä on naisten ja miesten työt: Venla laittaa hyvät ruoat, ja minä vaihdan autoon öljyt. Olemme kaksi palapelin palaa, jotka menevät hyvin yhteen, Miska jatkaa.
 Venlan näkökulmasta yhteisten arvojen lisäksi juuri ”suomalaisuus” on tuonut heidät yhteen.
 – Olemme molemmat ydintä myöten suomalaisia. Voin luottaa siihen, että hän ymmärtää minua tavoilla, mihin muunmaalaiset tai muunkieliset eivät pystyisi.
 Perjantai-dokkari: Sean ja valkoisen Suomen vaalijat nyt Areenassa.
 Lue myös :
 Toimittajalta: "Ristiriitaisiakin mielipiteitä pitää voida kuulla, mutta ei niitä hyväksyä pidä”

Venla ja Miska ovat nuoria äärioikeistolaisia ja rakastavaisia - he haluavat puhua avoimesti rodusta: “Olemme ydintä myöten suomalaisia”


Summary: Noin kuudella prosentilla odottavista äideistä on jonkinlainen päihdeongelma.

Pääkaupunkiseudulla asuva kolmikymppinen  Jenna  aloitti huumeiden käytön teini-iässä. Hän käytti huumeita koko yläkoulun ja lukion ajan.
 – Pääasiassa subutexia, mutta myös suonensisäisiä.
 Jenna ei esiinny tässä jutussa omalla nimellään aiheen arkaluontoisuuden vuoksi.
 Lukion jälkeen Jenna meni töihin ja käyttö pysyi ”suunnilleen” hallinnassa. Kun työt loppuivat, käyttö lisääntyi.
 – Ei ollut enää syytä pitää kulisseja pystyssä.
 Jenna oli katkaisuhoidossa muutaman kerran, mutta palasi aina huumemaailmaan. Vasta raskaus sai nuoren naisen pysähtymään.
 Noin kuudella prosentilla odottavista äideistä on jonkinlainen päihdeongelma, sanoo Ensi- ja turvakotien liiton asiantuntija  Niina Kokko .
 – Äidin päihteidenkäyttö on yleisin syy pienten lasten huostaanottoihin Suomessa. Vuosittain 3 000–6 000 sikiön kehitys on vaarassa päihteiden takia.
 Kokon mukaan naisten alkoholin kulutus on lisääntynyt, samoin huumeiden käyttö. Noin kolmasosa kaikista huumeiden käyttäjistä on naisia.
 "Oletin, että he vievät lapsen minulta pois"
 Jenna käytti huumeita kymmenen vuotta. Kun hän sai tietää olevansa raskaana, hän soitti A-klinikalle.
 – Kysyin, mitä mä teen, kun olen raskaana ja käytän päihteitä. Siitä asiat lähtivät etenemään. Avuksi tuli paljon hoitoalan ihmisiä, jotka puivat asioitani.
 Jenna mukaan monelle päihdeäidille pelko lapsen menettämisestä saattaa nousta esteeksi hoitoon hakeutumiselle.
 – Erityisesti lastensuojeluihmisten tapaamista pelkäsin tosi paljon alussa. Oletin, että he vievät lapsen minulta pois.
 Pelko osoittautui vääräksi.
 Hoitohenkilökunnan ymmärtävä suhtautuminen on ollut Jennan mukaan hänen raitistumisessaan ratkaisevaa.
 – Minulle tehtiin selväksi, mitä pitää tapahtua, että minä ja lapsi voimme jatkaa elämää yhdessä. Mutta samalla minua kohdeltiin ystävällisesti, eikä tuomittu. Se oli tosi merkityksellistä.
 Tosinkin olisi voinut käydä.
 – Yksi huono kohtaaminen voi tehdä sen, että luottamus menee ja ihminen katoaa maan alle. Ajatus on se, että en ikinä enää luota kehenkään enkä pyydä apua. Asioista pitää puhua niiden oikeilla nimillä, eikä tarvitse kaunistella, mutta silti voi olla ystävällinen.
 Matalan kynnyksen apua tarvitaan
 Ensi- ja turvakodeissa on parinkymmenen vuoden ajan toteutettu  Pidä kiinni -hoitojärjestelmää , jossa yksilöllisen päihdekuntoutuksen rinnalla tuetaan lapsen ja vanhemman välistä vuorovaikutusta raskauden ensihetkistä lähtien.
 – Tulokset ovat olleet hyviä. Kaksi kolmesta ympärivuorokautisen hoidon piirissä olleista vanhemmista kuntoutuu täysin tai pystyy tuetusti toimimaan lapsensa ensisijaisena huoltajana. Avopalveluissa luvut ovat vielä paremmat, kertoo asiantuntija Niina Kokko.
 Myös Jenna on ollut mukana Pidä kiinni -hoitojärjestelmän avopalvelutoiminnassa.
 – Siellä tuntui turvalliselta ja pystyi puhumaan omista asioistaan. Ryhmässä pääsi jakamaan kokemuksia muiden samanlaisessa elämäntilanteessa olevien kanssa.
 Tavallinen arki lapsen kanssa on hyvää
 Lapsen saaminen oli Jennan mukaan liikkeellepaneva voima, joka auttoi häntä elämänmuutoksen tekemiseen kuusi vuotta sitten.
 – Haluan pysyä raittiina lapsen ja myös oman itseni takia. Elämä tuntuu nyt paljon paremmalta.
 Jenna on yksinhuoltaja ja elää lapsen kanssa ”ihan tavallista elämää”. Lapsi käy päivähoidossa, hän etsii töitä ja suunnittelee opintojen aloittamista.
 Entisestä elämästään Jenna kertoo harkiten.
 – Ihmisillä on isoja ennakkoluuloja päihdeongelmaisista varsinkin silloin, kun siihen liittyvät lapset. Varsinkin somessa suhtautuminen ja mielipiteet ovat tosi raakoja ja julmia.

Huumeista irti päässyt äiti: Tuomitseminen ei auta – huono kohtaaminen voi romuttaa raitistumisen


Summary: Suomesta lähteneitä akateemisia oppineita on kiertänyt ulkomaisia oppilaitoksia maailman sivu, mutta nyt heitä on liikkeellä kenties enemmän kuin koskaan.

Apulaisprofessori  Jarkko Salojärvi  elää uransa kenties kansainvälisintä vaihetta. Salojärvi on jo puolisentoista vuotta työskennellyt Nanayangin teknologisessa yliopistossa Singaporessa, missä hän on käynnistämässä omaa tutkimusryhmäänsä.
 Salojärvi työskentelee yhä myös Suomessa – hänellä on täällä akatemiatutkijan paikka. Silti hän on ehtinyt olla monessa mukana maailmalla. Viime aikoina huomiota on herättänyt erityisesti  avokado-tutkimus,  joka on yltänyt Yhdysvaltain tiedeakatemian  Pnas-julkaisun luetuimpien artikkeleiden joukkoon.
 Avokado-tutkimus oli perustutkimusta, jolla on käytännön sovellutuksia. Sen ansiosta avokadon jalostamiseen saadaan vauhtia, mikä taas helpottaa tietyille taudinaiheuttajille vastustuskykyisten lajikkeiden kehittämisen. Avokadon lisäksi samanlaisia ratkaisuja kaipaisivat kipeästi esimerkiksi banaanit ja oliivipuut.
 Tutkimusartikkelissa kiinnittää huomiota epätavallisen laaja ja kansainvälinen tutkijajoukko, joka on osallistunut sen laatimiseen. Nimistä päätellen mukana on väkeä niin lännestä kuin idästäkin. Ja yksi suomalainen.
 Apulaisprofessori Jarkko Salojärvi Jarkko Salojärvi
 Jarkko Salojärven omien sanojen mukaan hänen osuutensa oli "kohtalaisen pieni". Hän löysi yhden ratkaisun sille, miten koppisiemenisten kasvien lajiutuminen on edennyt.
 Moderni kansainvälistymiskehitys käynnistyi Cernissä
 Salojärven päätyminen tutkijajoukkoon on yksi osoitus siitä, kuinka suomalainen akateeminen maailma on kansainvälistynyt.
 Uudesta asiasta ei ole kyse, sillä läpi vuosisatojen suomalaisiakin on vieraillut eurooppalaisissa yliopistoissa, muistuttaa Helsingin yliopiston vararehtori  Hanna Snellman.
 Nykykehityksen ensiaskeleita otettiin Sveitsissä sijaitsevassa Euroopan hiukkastutkimuslaitoksessa Cernissä, mutta nyttemmin kansainvälistyminen on laaja-alaistunut. Esimerkiksi viime vuonna tilastoitiin 3 500 vähintään viikon kestävää vierailua Suomesta ulkomaille, eivätkä kaikki vierailut edes ole tässä luvussa.
 Vuotuiset vierailumäärät ovat olleet jopa viimevuotisia korkeampia tällä vuosikymmenellä. Snellman että Salojärvi sanovat uskovansa, että suomalaiset tutkijat ovat nyt kansainvälisempiä kuin koskaan ennen.
 Kansainvälinen liikkuvuus ehto rahoitukselle
 Kehitykseen on vaikuttanut se, että tutkimusten rahoituksen edellytyksenä on nykyisin kansainvälinen liikkuvuus. Ulkomailla vietetyt tutkimusjaksot ovat yksi kriteeri Suomen Akatemian rahoitukselle.
 Kehitystä tuetaan tietoisesti, koska tutkijoille on tärkeää voida verrata ja peilata työtään kansainvälisesti.
 Tutkijoille toimii motiivina sekin, että jos on mukana avokado-tutkimuksen kaltaisessa monikansallisessa yhteisartikkelissa, luetaan sitä muita tiedeartikkeleita enemmän maailmalla. Ja samalla tullaan huomatuksi.
 Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun avointa aulatilaa. Petteri Juuti / Yle
 Tämän vahvistaa myös Salojärvi. Tutkimusryhmiin pääseminen menee tieteellisissä piireissä hyvin paljon kontaktien kautta, hän sanoo.
 – Jos jonkun työ tiedetään hyväksi ja luotettavaksi, kutsutaan hänet tutkimuskonsortioihin.
 Yhä harvempi opiskelija lähtee vaihtoon ulkomaille
 Samaan aikaan kun tutkijat liikkuvat yhä enemmän maailmalla, on opiskelijoiden kansainvälistyminen ottanut takapakkia.
 Ylekin uutisoi  äskettäin selvityksestä, jonka mukaan entistä harvempi opiskelija lähtee vaihtoon ulkomaille. Sen mukaan vaihtoon lähtevien korkeakouluopiskelijoiden määrä laski 15 prosenttia vuosina 2016–2018.
 Vararehtori Hanna Snellman vahvistaa kehityksen Helsingin yliopiston osalta. Hänen mukaansa vuonna 2010 lähtijöitä oli lähes tuhat, mutta viime vuonna enää runsaat 600. Myöskään esimerkiksi Aalto-yliopiston uudet opiskelijat eivät lähde vaihtoon läheskään yhtä usein kuin ennen.
 Kehityksen syistä keskustellaan, mutta se tiedetään, että suuntaus on ollut sama myös muualla Euroopassa.
 Opiskelijoita Helsingin yliopiston kirjastossa. Henrietta Hassinen / Yle
 Snellmanin mukaan Helsingin yliopistossa on ollut tulijoita enemmän kuin lähtijöitä. Siitä kertoo sekin, että yliopiston opetus- ja tutkimushenkilökunnasta peräti 24 prosentilla on jonkin muun maan kuin Suomen passi.
 Esimerkiksi Lapin yliopisto vetää suhteessa monia muita paremmin ulkomaisia vaihto-opiskelijoita.
 Eksotiikkakin vetää, mutta yliopistoväki on saanut myös sellaista palautetta, että hakeutuminen Lapin kaltaiseen paikkaan on ollut jopa meriitti työnhaussa, kertoo kansainvälistymispalveluiden päällikkö  Jaana Severidt  Lapin yliopistosta.
 Kansainvälisessä porukassa oppii yhtä sun toista
 – Erittäin antoisaa, kuvailee Salojärvi työtään kansainvälisessä porukassa.
 Työ ei hänen kokemuksensa mukaan eroa juurikaan normaalista tutkimusryhmissä Suomessa tehtävästä työstä. Salojärven ryhmässä on 14 jäsentä, joista kolme on Suomesta ja loput Iranista, Intiasta, Kiinasta, Singaporesta ja Pohjois-Makedoniasta.
 Monikuttuurinen työ on antoisaa sikälikin, että siinä saa hyvin erilaisen näkökulman maailman tapahtumiin.
 – Olen esimerkiksi päässyt keskustelemaan Intian vaalijärjestelmästä ja politiikasta intialaisten jatko-opiskelijoiden kanssa, ja toisaalta kuullut siitä, millainen Iranin yhteiskunta on kulissien takana.
 – Kokemukseni perusteella sanoisin, että yksilöiden väliset erot ovat kulttuurisia eroja suurempia.

Tutkijan työ vie yhä useammin ulkomaille, jopa kaukaisiin maihin – opiskelijat taas pysyvät mieluusti kotona