Summary: Kansanedustajilta vaaditaan samaan aikaan tavallisuutta ja käytännössä täydellistä nuhteettomuutta.

Saako kansanedustaja ajaa poskettomasti taksilla, erehtyä matkustamaan ilman lippua raitiovaunussa, ryhtyä salasuhteeseen?
 Skandaaleihin ja kohuihin törmää mediassa nykyään jatkuvasti. Eduskuntavaaliehdokkuutta parhaillaan pohtiva voi miettiä, millaiseen syyniin joutuu tai uskaltaako some-julkisuuden takia edes asettua ehdolle.
 Valtio-opin professori  Ilkka Ruostetsaari  Tampereen yliopistosta sanoo, että kansalaisten odotukset ovat kahtalaisia.
 Yhtäältä suomalaiseen poliittiseen kulttuuriin kuuluu se, että päättäjien tulee olla lähellä kansaa ja käyttäytyä kuten yksi meistä. Presidentti  Tarja Halosen  on voinut bongata marketeista kuin tavallisen kansalaisen, presidentti  Sauli Niinistö  tehnyt lumitöitä ja pelannut pipolätkää.
 – Mutta kun päättäjät käyttäytyvätkin niin sanotusti tavallisesti, esimerkiksi syyllistyvät ylinopeuden ajamiseen tai heillä on avioliiton ulkopuolinen suhde, tätä paheksutaan. Suomalaiset odottavat päättäjiltä moraalisesti puhtaampaa käytöstä kuin itseltään, Ruostetsaari sanoo.
 Suomalaiseen poliittiseen kulttuuriin kuuluu, että pitää olla mahdollisimman tavallinen. Presidentti Sauli Niinistö pelaamassa pipolätkää vuonna 2017. Marko Seuranen
 Erikoistutkija  Jenni Karimäki  Eduskuntatutkimuksen keskuksesta huomauttaa, että paheksunta vaihtelee myös yksilöittäin.
 – Toiset sallivat enemmän ja ajattelevat, että kansanedustajatkin ovat ihmisiä. Toiset kokevat huonon käytöksen suurempana loukkauksena kansanedustajalle osoitettua luottamusta kohtaan.
 Informaatiotutkimuksen ja viestinnän professori  Erkki Karvonen  Oulun yliopistosta kertoo, että sosiaalinen kontrolli on tullut länsimaissa yhä tiukemmaksi poliitikkojen toilailujen suhteen.
 – Kansanedustajiin sovelletaan äärimmäisiä nuhteettomuusvaatimuksia. Media vallan vahtikoirana seuraa tarkasti, onko jotain moittimista.
 Tärkeää on se, mitä väittää olevansa
 Jenni Karimäen mukaan paheksuntaan vaikuttaa myös se, mitä puoluetta kansanedustaja edustaa.
 Hyvänä esimerkkinä hän pitää vihreiden  Ville Niinistön  ja  Jani Toivolan  taksimatkakohua.  Iltalehden mukaan  Niinistö ja Toivola ovat eduskunnan suurimmat taksinkäyttäjät yli tuhannella matkalla.
 Tämä on tullut kummankin kohdalla maksamaan veronmaksajille yli 20 000 euroa. Niinistö on liikkunut taksilla lyhimmillään vain 700 metriä.
 – Varmasti kohu olisi syntynyt kuka tahansa kärjessä olisi ollutkin. Mutta kun siellä on vihreiden kansanedustajia, syytetään heitä tietynlaisesta kaksinaismoralismista. Puhutaan ilmastonmuutoksesta ja sitten ajellaan pieniä matkoja takseilla, Karimäki avaa.
 Kansanedustaja Jani Toivolan (vihr.) loppukausi on ollut skandaalien sävyttämää. Jarno Kuusinen / AOP
 Toisaalta sama toimii myös toisin päin. Monet muistavat viimevuotiset kuvat vihreiden entisestä puheenjohtajasta  Touko Aallosta läiskimässä miestä takapuolelle tukholmalaisella homoklubilla .
 Jonkin toisen puolueen puheenjohtajan kohdalla asia olisi voinut saada suuremmat mittasuhteet.
 – Arvoliberaaleille vihreille tällainen on sallituinta, onhan esimerkiksi erilaisten seksuaalisten suuntautumisten hyväksyminen heidän arvomaailmassaan ja politiikassaan hyvin keskeisellä sijalla, Karimäki sanoo.
 Imagoja tutkinut Erkki Karvonen nostaa esiin toisen esimerkin: entisen kristillisdemokraatin, nykyisen perussuomalaisen  Toimi Kankaanniemen   seksiviestikohun vuonna 2015 .
 Naimisissa ollut Kankaanniemi lähetteli härskin seksuaalissävytteisiä viestejä naisille.
 – Asetelma oli se, että jumalallinen mies lähettelee härskejä viestejä, jo on aikoihin eletty. Tässä kohtaa voidaan puhua tietynlaisesta brändilupauksesta. Siinä mitä symbolisoi, mitä väittää olevansa, täytyy olla erityisen nuhteeton, Karvonen täsmentää.
 Maineen voi menettää yhdessä yössä
 Erkki Karvonen kertoo, että skandaalin pohjana on norminrikkomus. Lisäksi tarvitaan syytetty ja ilmiantaja. Ainakin yhden median on lähdettävä kohuun mukaan, mutta usein käytännössä koko media alkaa myllyttää asiaa.
 – Takana on sosiaalisen kontrollin ylläpito. Pidetään henkilöitä kurissa ja järjestyksessä. Mitä korkeampi asema, sitä suurempi on nuhteettomuusvaatimus, hän selventää.
 Merkittävää on, joutuuko henkilö kohussa eräänlaiseen toiseen aaltoon.
 – Jos peittelee tai kieltää tapahtuneen, siitä syntyy helposti mediassa toisen asteen skandaali. Se on usein paljon fataalimpi ja isompi kuin alkuperäinen, Karvonen huomauttaa.
 Kansanedustajien käytös ei ole juuri muuttunut, vaikka kontrolli on kovaa. Esko Jämsä / AOP
 Karvosen mukaan skandaalit ja kohut ovat yleensä "niin kuin vedenpintaan heitetty kivi". Molskaus voi olla isokin, mutta se tyyntyy pikkuhiljaa.
 – Usein kohun silmään joutunut politiikko lähtee, jos pääsee, EU-parlamenttiin, muuhun korkeaan EU-virkaan tai yritysmaailman puolelle ja palailee sieltä muutaman vuoden kuluttua takaisin. Enimmät loiskeet kohussa ovat siinä vaiheessa jo unohtuneet, jos asia ei ole ollut fataali.
 Karvonen nostaa esille myös maineen merkityksen.
 – Maineessa olennaista on luottamus. Sen kerryttäminen voi kestää hyvinkin pitkään, mutta sen voi menettää yhdessä yössä. Mainetiliään voi kuitenkin alkaa kerryttää uudelleen ja luottamus voi palata, Karvonen sanoo.
 Näin on käynyt esimerkiksi kokoomuksen  Ilkka Kanervalle , joka menetettyään ulkoministerin tehtävän  Tukiais-tekstiviestikohun  takia on onnistunut palauttamaan poliittisen uransa raiteilleen.
 Katso alla olevalta videolta, miten Kanerva kommentoi mahdollisuuksiaan jatkaa ulkoministerinä vuonna 2008:

 Karvonen myös muistuttaa, että kohussa ollut politiikko ainakin muistetaan.
 Skandaaleilla voi olla kovat seuraukset
 Valtio-opin professorin Ilkka Ruostetsaaren mukaan Kanerva-kohu on myös osoitus siitä, että skandaaleilla voi olla hyvinkin kovat seuraukset.
 Hän nostaa vertailukohdaksi ulkoministeri  Timo Soinin  tapauksen. Soini  osallistui viime keväänä  abortinvastaisen liikkeen tilaisuuteen virkamatkallaan Kanadassa, mitä  kritisoitiin ankarasti .
 – Soini sai jatkaa ulkoministerin tehtävässä, Kanerva ei. Mielestäni Soinin tapaus oli huomattavasti vakavampi kuin Kanervan, kun ajatellaan viranhoitoa. Kanervan tapaus oli sikäli poikkeuksellinen, että hänen ulkoministerin uransa päättyi yksityiselämään liittyvään tapaukseen, Ruostetsaari sanoo.
 Ruostetsaari muistelee myös, että plagiointikohut ovat Saksassa johtaneet poliitiikkojen eroihin, mutta Suomessa ei.
 Suomessa plagiointikohuun ovat joutuneet  perussuomalaisten Laura Huhtasaari  ja  kokoomuslainen Jari Vilen .
 – He selvisivät ihan kuivilleen näistä, Ruostetsaari huomauttaa.
 Myös entinen kehitysministeri  Heidi Hautala  (vihr.) joutui myllytykseen remontti- ja siivouskohun takia. Hän  teetti pimeää työtä .
 – Kyse oli korkeintaan muutamasta kymmenestä eurosta, Erkki Karvonen muistelee.
 Osa selviää kohuista suhteellisen pienellä paheksunnalla.
 Moni muistaa entisen kulttuuriministerin  Paavo Arhinmäen  (vas.)  juhlinnat Suomen jääkiekkojoukkueen kanssa Sotshissa  ja nykyisen sosiaali- ja terveysministerin  Pirkko Mattilan  (sin.) sekä vasemmistoliiton kansanedustajan  Katja Hännisen  saamat nuhtelut käytöksestään  Tukholmassa vietetyillä illallisilla .
 Katso alla olevalta videolta Arhinmäen ajatuksia tapauksesta vuodelta 2014:

 Erkki Karvonen sanoo, että kiihkeässä vaiheessa kohuja rummutetaan suurella volyymilla, mutta myöhemmin ne asettuvat mittasuhteisiinsa.
 – Tuntuu, että välillä suhteellisuudentaju katoaa, hän katsoo.
 "Karismaattiset johtajat eivät välitä rajoista"
 Poliitikot elävät julkisuudesta. Kaikki tuntevat sanonnan  any publicity is good publicity  eli että kaikki julkisuus on hyväksi. Poliitikkojen kohdalla asia ei ole näin yksinkertainen, sillä usein skandaalinkäryisyys on haitaksi.
 Joskus voi kuitenkin käydä toisin. Esimerkiksi pperussuomalaisten  Teuvo Hakkaraisen  lukuisat kohut rakentavat kuvaa kansanmiehestä. Hakkarainen on ollut tiuhaan julkisuudessa muun muassa alkoholinkäyttönsä takia.
 – Perussuomalaisilla brändilupaukseen kuuluu kuten populisteilla yleensäkin elitismin vastustaminen ja herraviha, sanoo professori Erkki Karvonen.
 – Näin ollen voisi ajatella, että heillä on enemmän sallittua tällainen kansanomainen käytös tai sääntöjen rikkominen. Että siinäpä vasta rehellinen kansanmies, kun elää kuten tavalliset talliaiset eikä yritäkään olla mikään kiiltokuva, Karvonen lisää ja viittaa myös Yhdysvaltain presidentin  Donald Trumpin  suosioon.
 Perussuomalaisten Teuvo Hakkarainen on joutunut moneen kohuun.  Jarno Kuusinen / AOP
 Erkki Karvosen mukaan ihmiset myös tottuvat tietynlaiseen käyttäytymiseen, jos se toistuu.
 Hakkaraisen käytöksen vakavuusastetta nostaa  käräjäoikeuden langettama sakkotuomio  kansanedustaja  Veera Ruohon  (kok.) pahoinpitelystä ja seksuaalisesta ahdistelusta eduskunnan kahvillassa. Tuomio ei ole vielä lainvoimainen, sillä syyttäjä on valittanut siitä hovioikeuteen.
 Professori Ilkka Ruostetsaari muistelee myös entisen pääministerin, kansanedustaja  Matti Vanhasen  (kesk.) yksityiselämään liittyvää uutisointia.
 Vanhasen yksityiselämää alettiin puida aktiivisesti julkisuudessa sen jälkeen, kun hän ja  Merja Vanhanen  erosivat. Lyhyehkö seurustelusuhde  Susan Ruususen  kanssa  sai aikaan poikkeuksellisen kohun  yli kymmenen vuotta sitten. Ruususen  Pääministerin morsian  -kirjasta seurasi oikeusjuttu.
 – Matti Vanhasen habitushan oli kuivan asiallinen, ja seurustelukuviot toivat siihen inhimillistä väriä, Ruostetsaari sanoo.
 Kuva Vanhasesta kenties monipuolistui, mutta on eri asia, pystyikö hän kääntämään sen varsinaiseksi poliittiseksi voitoksi, Erkki Karvonen miettii.
 Karvosen mukaan eräänlaista uutisarvoa tapaukseen toi myös se, että Vanhanen käyttäytyi tavalla, jota ei odotettu, yllättävästi.
 Poliitikkojen rakkauselämää seurataan tarkasti. Presidentti Sauli Niinistö seurusteli ennen ex-kansanedustaja Tanja Karpelan kanssa. Touko Yrttimaa / YLE
 Rajojen rikkominen liitetään usein myös karismaattisuuteen, muistuttaa Karvonen.
 – Karismaattiset johtajat eivät välitä rajoista vaan porskuttavat mielensä mukaan ja muuttavat pelin sääntöjä ainakin omalta kohdaltaan.
 Kohut voivat rapauttaa instituutiota
 Tuoreimpia kohuja ovat olleet paitsi kansanedustajien taksinkäyttö myös  kansanedustajien asuminen ja kulukorvausten käyttö .
 Ne nousivat tikun silmään viime vuonna etenkin perussuomalaisten Teuvo Hakkaraisen ja  Ville Vähämäen  sauna-asumisen takia.
 Tuolloin kävi ilmi, että kansanedustajat nostivat eduskunnalta korotettua kulukorvausta kakkosasuntoon, joka on virallisesti sauna eikä tarkoitettu asumiseen.
 Vähämäen asumisasia on edennyt syyteharkintaan, Hakkaraisen kohdalla esitutkinnan käynnistämisen edellytykset eivät täyttyneet.
 Kansanedustaja Ville Vähämäen (ps.) asuminen joutui suurennuslasin alle. Mauri Ratilainen / AOP
 Erikoistutkija Jenni Karimäki arvioi, että tämänkaltaiset tapaukset rapauttavat instituutiota.
 – Meillä on paljon äänioikeutettuja, jotka ovat esimerkiksi erilaisilla Kelalta tai kunnilta haettavien sosiaalietuuksien varassa. Heidän edellytetään hyvin suurella pieteetillä ilmoittavan esimerkiksi kaikki tulonsa ja etuus voidaan poistaa joskus hyvin epärationaaliselta kuulostavasta syystä, Karimäki sanoo.
 – Tulee aika suuri epätasapaino sen välille, mitä tavalliselta kansalaiselta vaaditaan oman elämänsä raportoimiselta ja mitä kansanedustajilta, hän jatkaa.
 Pahimmillaan instituutioita rapauttavat kohut voivat johtaa kansalaisilla välinpitämättömyyteen, ikään kuin luovuttamiseen politiikan suhteen.
 – Kansanedustajiin liitetään helposti eliittileima: he saavat ajella taksilla ja heille maksetaan kaikesta. Kaikki tällaiset kohut lisäävät epäoikeudenmukaisuuden kokemusta. Jotkut saattavat jättää jopa äänestämättä, koska he kokevat, että se on ihan sama. Kansanedustajat nyt ovat siellä ja päättävät omien palkkioidensa korotuksista, Karimäki sanoo.
 Talousepäselvyydet kuuluvat kohtalokkaimpiin
 Tutkijat uskovat, että esimerkiksi yleinen taloustilanne vaikuttaa siihen, kuinka kärppänä media ja kansalaiset poliitikkoja ja heidän rahankäyttöään vahtivat.
 Ilkka Ruostetsaaren mukaan Suomessa kansanedustajien palkkiot ovat eurooppalaisittain keskitasoa.
 – Niitä on nostettu aika maltillisesti, koska tiedetään, että se ärsyttää kansalaisia, Ruostetsaari sanoo.
 Missä menee raja, milloin ylitetään täysin hyväksyttävyyden raja?
 Varsinaiset rikokset ja talousasioihin liittyvät epäselvyydet kuuluvat raskauttavimpien joukkoon, arvioi professori Ruostetsaari.
 Ruostetsaari muistelee  Kauko Juhantalon  tapausta 90-luvulta. Juhantalo  sai tuomion valtakunnanoikeudessa lahjuksen vaatimisesta  ja hänet erotettiin eduskunnasta, joskin hän palasi vielä myöhemmin kansanedustajaksi.
 – Taloudellisissa epäselvyyksissä nousee esiin moraalinen arviointi, että jos kansanedustaja ei kykene edes omia raha-asioitaan hoitamaan, niin miten yhteisiä.
 Myös kulttuuriministeri  Suvi Lindén   joutui eroamaan vuonna 2002 hallituksesta , kun hän puolsi tukea golfkentälle, jossa oli itse perheineen osakkaana.
 Suvi Linden eduskunnassa joulukuussa 2009. Mauri Ratilainen / AOP
 Käytös ei ole juuri muuttunut, vaikka kontrolli on koventunut
 Ilkka Ruostetsaaren mukaan kansanedustajat kyllä tietävät, että media ja kansalaiset seuraavat heitä, mutta silti näyttää siltä, että se ei ole juuri vaikuttanut heidän käyttäytymiseensä.
 – Vasemmistoliiton kansanedustaja  Iivo Polvi  aikoinaan totesi, että medialle kansanedustajien suoritteita ovat taksien käyttö, poissaolot ja puheenvuorojen määrä. Ei taksien yletön käyttö myöskään osoita parasta mahdollista harkintakykyä, koska he kuitenkin käyttävät julkisia varoja matkakuluihin.
 Sosiaalinen media on aiheuttanut sen, että kansanedustajat joutuvat pohtimaan aiempaa enemmän käyttäytymistään vapaa-ajallakin.
 – Se, mitä päästää itsestään julkisuuteen, on vaikeutunut huomattavasti. Ennen toimittajien piti saada käytös selville, nyt sen voi tehdä kuka tahansa kansalainen, kun kaikilla on puhelin ja siinä kamera. Tiedot leviävät somen takia nopeammin ja laajemmalle, huomauttaa Jenni Karimäki.
 Ennen puristeltiin käsiä taskussa, nyt avautumiskanavia on enemmän.
 Sosiaalinen mediassa kohut leviävät kuin kulovalkea. AOP
 Somessa totuuskin saattaa unohtua tai tapaus irrota asiayhteydestään.
 – Totuus jää kakkoseksi, kun olllaan hyvin poliittisia ja yksisilmäisiä. Tärkeintä on lyödä toista osapuolta ja lujaa riippumatta siitä, onko väitteessä perää.Ilmiantaja tai poliittinen vihollinen on myös voinut repiä sen irralleen asiayhteydestä, jolloin se näyttäytyy pahempana kuin onkaan, Erkki Karvonen sanoo.
 Miten kansanedustajan siis pitää käyttäytyä, jotta hän selviää kuivin jaloin?
 – Kamppaillessaan pääsystä eduskuntaan kansanedustaja pyrkii luomaan itsestään luotettavan, vastuuntuntoisen ja aikaansaavan sekä johonkin arvopohjaan nojaavaan kuvan. Totta kai on sitten perusteltua äänestäjän olettaa, että kansanedustaja toimii sen mielikuvan perusteella, minkä hän on itsestään luonut, Jenni Karimäki sanoo.
 Siitä eräänlaisesta kaksoisstandardista huolimatta.

Poliitikon sekoilu ja sählääminen voi joskus jopa kannattaa – "Siinäpä vasta rehellinen kansanmies, kun elää kuten tavalliset talliaiset"


Summary: Pitkän linjan yksityisetsivä tietää, miksi pettävän puolison seuraaminen on Tallinnan-risteilyllä ongelmallista. Uuden polven etsivä luottaa tutkinnassa tekniikkaan.

Vartijat ja vartiointiliikkeet & etsivä-, vartiointi- ja turvallisuuspalvelu

Tästä on kyse Tänä päivänä Suomessa on noin 100 yritystä tai yrittäjää, jotka ilmoittavat tarjoavansa yksityisetsiväpalveluja. Niitä ovat esimerkiksi vartiointiliikkeet ja turvamiespalvelut. Yksityisetsivä voi tehdä teknistä tutkintaa esimerkiksi kännykän, kameroiden, näytteiden tai harvinaisemman valheenpaljastustestin avulla. Taktinen tutkinta taas voi vaatia tiedustelua, seurantaa, peiterooleja tai harhautusta.
 Hahaa! Nyt nappasi. Huoltoasemayrittäjä oli epäilyksessään oikeassa. Hänen työntekijänsä todellakin myi firman tuotteita eteenpäin ja pisti rahat kassan sijaan omaan pussiinsa.
 Kameraan tallentunut kuvasarja todisti, kuinka firman kanisterit nostettiin vieraan auton kyytiin, rahat sujautettiin kuititta omaan perstaskuun, eivätkä ne koskaan ilmestyneet kirjanpitoon.
 Tämä voisi olla kokeneen yksityisetsivän  Markku Savolaisen , 73, muistiinpanoista, mutta hän ei anna tarkkoja tietoja asiakkaisiinsa ja tutkimiinsa tapauksiin liityen. Se kuuluu yksityisetsivän työetiikkaan.
 Yksi katsekontakti kohteen kanssa ei haittaa. Kaksi herättää epäilykset. Markku Savolainen tietää, mikä on tärkeää kohteen saurannassa. Niko Mannonen / Yle
 Onnistuneen seurantakeikan jälkeen olo on aina kuin voittajalla – siitäkin huolimatta, ettei Savolainen ole ikinä kokenut mielihyvää ihmisten hairahtamisesta kaikenlaisiin vääryyksiin.
 – Minua säälitti, kun joku joutui vankilaan, sai sakkoja tai potkut töistä. Yleensä teot ovat yhteydessä elämäntilanteeseen. Totuuden paljastuminen sen sijaan sai sydämessäni aikaan läikähdyksen, Savolainen toteaa.
 Lonely rider
 Kiikarit, kamera, lyijykynä ja vihko. Savolainen pakkasi välineet vuonna 1967 lähtiessään ensimmäiselle etsiväkeikalleen ja seurasi luottotarkastajana toimineen isänsä jalanjälkiä tutkimustyössä.
 Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli poliisi, mutta vain puoleksi vuosikymmeneksi. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään esimiestehtävissä vakuutusyhtiössä.
 Veri on vetänyt silti aina takaisin yksityisetsiväksi. Vakuutusurallaankin hän teki iltaisin ja viikonloppuisin etsivätehtäviä.
 Savolainen on yksi alansa konkareista Suomessa. Maassa, jossa ammattikunta on suhteellisen pieni.
 – Olen lonely rider, mies sanoo.
 Hän puhkeaa lämpimään nauruun.
 – Aika yksinäistä hommaahan tämä on. Välillä hymy on meinannut hyytyä, kun kohdetta joutuu kyttäämään kylmässä autossa tuntikausia. Lämmittimiä ei voi laittaa huutamaan. Nykyaikaisissa autoissa valotkin syttyvät heti käynnistäessä. Sekin paljastaa, Savolainen kiroaa.
 Mies kertoo muuttaneensa asetuksen entisestä autostaan tietokoneella.
 Perinteinen seurantatyö on vähentynyt vuosien saatossa, mutta silti se kuuluu ykstiyisetsivän tärkeimpiin taitoihin. Autolla seuraamisesta on kirjoitettu paksu opus. Niko Mannonen / Yle
 Joku erityinen kipinä työssä täytyy olla, että se saa vuosia eläkkeellä olleen miehen ottamaan edelleen toimeksiantoja Suomesta ja ulkomailta kansainvälisten etsiväjärjestöjen WAD:n ja IKD:n kautta.
 Molempien järjestöjen sertifikaatit komeilevat Savolaisen mökin seinällä Keski-Suomen syrjäisessä Konneveden kunnassa.
 Savolainen ottaa mukavamman asennon pöydän ääressä. Suomen Yksityisetsivä- ja Lakitoimistoliiton varapuheenjohtajalla on paljon kerrottavaa.
 Kentältä kameroihin
 Toisaalla  Joonas Berg  tuijottaa useiden erikokoisten näyttöjen kimaraa.
 Päivätyökseen hän toimii vartioimisliikkeen esimiehenä.
 Kuvaruuduilla ihmiset kävelevät liukuovista kauppaan, täyttävät ostoskorinsa, jonottavat ja lähtevät. Bergin tehtävä on poimia silmillään joukosta ne, jotka sujauttavat tavaraa omiin taskuihinsa ja yrittävät poistua maksamatta – heitä riittää päivittäin.
 Teippi ja kamerat kuuluvat yksityisetsivän salkkuun, mutta mitä muuta sieltä löytyy? Myöhemmin pääset kurkkaamaan Joonas Bergin salkuun. Niko Mannonen / Yle Jyväskylä
 Iltaisin ja viikonloppuisin Berg on yksityisetsivä. Toisessa toimenkuvassaan hän voi käydä esimerkiksi asentamassa minikokoisia kameroita yrityksiin, joissa on herännyt epäilys vilpistä: sisäisestä hävikistä, petoksesta, kavalluksesta tai vaikkapa luottamusaseman väärinkäytöksestä.
 Se työ ei odota. Yksityisetsivä pitää puhelimensa äänet päällä illalla, yöllä ja juhlapyhinä.
 – Tekniikka on työssäni avainasemassa. Toki kiikareitakin joissakin tehtävissä varmasti tarvitsee, mutta nykytekniikalla ja langattomalla tiedonsiirrolla asiat saadaan hoidettua nopeammin ja halvemmalla, hän kertoo.
 Jyväskyläläinen Berg on uudemman polven yksityisetsivä. Hän on tehnyt työtä viitisen vuotta.
 Kenttätyö on vain murto-osa hänen toimenkuvastaan. Se vie aikaa – ja tässä työssä aika on rahaa.
 – Työskentelin turvallisuusalalla, joten siirtymä yksityisetsivän hommiin kävi luontaisesti. Minulla oli hyvä mentori. Olisi pitkä tie, jos kaikki pitäisi opetella itse, hän kertoo.
 Osa jipoista pitää silti oppia käytännön kautta. Se vaatii kilometrejä, tunteja, järjestelmiin tutustumista ja muutaman kirjankin. Lakeja on noudatettava säntillisesti. Toiminnan on oltava läpinäkyvää.
 Sietämätön epäilys
 "Epäilen, että vaimo käy vieraissa."
 "Minulla on merkittävä omaisuus. Haluan selvittää tulevan kumppanini taustat. En halua, että hän vie rahojani."
 "Etsin kadonnutta lastani."
 Kun yksityisetsivän työpuhelin pirahtaa, hän ei voi ikinä olla varma, millä asialla soittaja on. Se voi olla joku edellä mainituista asioista – tai jotain aivan muuta.
 Markku Savolainen asuu Helsingissä, mutta tekee monesti töitä mökiltään käsin. Niko Mannonen / Yle
 Markku Savolainen kiteyttää, että yksityisetsivä on ihminen, joka tekee toisen puolesta luottamuksellista tutkimustyötä, eli tutkii, selvittää, seuraa ja kerää todistusaineistoa.
 Mutta miksi kukaan haluaa palkata yksityisetsivän?
 Epäilevät puolisot työllistävät yksityisetsivää edelleen, vaikka aviorikos poistui rikoslaista aikoja sitten.
 – Kun ihmisen mieleen jää selvittämätön päähänpinttymä, epäilys kasvaa, kasvaa ja kasvaa. Se on sietämätön tila. Siksi halutaan totuus, on se musta tai valkoinen, Savolainen sanoo.
 Yritysten sisällä tapahtuvat väärinkäytökset voivat tehdä kassaan useiden tuhansien eurojen loven.
 – Pienistä puroista kasvaa jossakin vaiheessa joki. Rahassa mitattuna mennään sadoista euroista satoihin tuhansiin. Sitten lipsahdetaan jo törkeän rikoksen puolelle, Joonas Berg sanoo.
 Kuka tahansa voi olla yksityisetsivä – näpit erossa rikoksista
 Itse kirjoitetuttu yksityisetsiväkortti ja lääninhallituksen leima. Ne riittivät kun vakuutusalalla työskentelevä Markku Savolainen perusti yrityksensä 1984 ja alkoi ottaa vastaan sivutoimisesti yksityisihmisten ja yritysten toimeksiantoja.
 – Lupa oli sitten siinä. Käytäntö perustui senhetkiseen yksityisetsiväasetukseen Silloin kaikkien työtä virallisesti tekevien yksityisetsivien nimet olivat rekisterissä, mies kertoo.
 Vuonna 2002 tuli laki yksityisistä turvallisuuspalveluista.
 – Siitä jätettiin pois velvoite ilmoittaa yksityisetsivätoiminnasta. Käytännössä kuka tahansa voi tehdä sitä. Nimikettä ei ole suojattu lailla.
 Kamerat ja langaton tiedonsiirto ovat helpottaneet työtä. Niko Mannonen / Yle
 Tietyt reunaehdot ovat kuitenkin olemassa. Jos otat palveluksestasi vastaan rahaa, verotusasioiden on oltava kunnossa.
 Kuka tahansa ei voi myöskään lähteä penkomaan rikoksia.
 Rikosten paljastamiseen ja estämiseen liittyvä toiminta perustuu lakiin yksityisistä turvallisuuspalveluista ja edellyttää poliisihallituksen myöntämää turvallisuusalan elinkeinolupaa. Tutkijalla on myös oltava voimassaoleva vartijakortti ja yrityksellä poliisihallituksen hyväksymä vastaava hoitaja. Toimintaa valvoo paikallispoliisi.
 Ilman edellä mainittuja ehtoja toimiva yksityisetsivä saa tutkia pienempiä juttuja, tehdä taustaselvityksiä sekä ihmisten ja omaisuuden etsintää.
 Tänä päivänä Suomessa on noin 100 yritystä tai yrittäjää, jotka ilmoittavat tarjoavansa yksityisetsiväpalveluja. Niitä ovat esimerkiksi vartiointiliikkeet ja turvamiespalvelut.
 Yksityisetsivä voi tehdä teknistä tutkintaa esimerkiksi kännykän, kameroiden, näytteiden tai harvinaisemman valheenpaljastustestin avulla. Taktinen tutkinta taas voi vaatia tiedustelua, seurantaa, peiterooleja tai harhautusta.
 Pettäjä Tallinnan-risteilyllä
 Yksi katsekontakti kohteen kanssa ei haittaa. Kaksi herättää epäilykset. Markku Savolainen on oppinut liikkumaan kuin varjo ja katsomaan kääntämättä katsettaan.
 – Tärkeintä seurannassa on, että sulaudutaan massaan. Kuulutaan kulloiseenkin ympäristöön. Nurkissa pälyilemällä paljastuu herkästi, konkari sanoo.
 Tänä päivänä Suomessa on noin 100 yritystä tai yrittäjää, jotka ilmoittavat tarjoavansa yksityisetsiväpalveluja.  Niko Mannonen / Yle
 Perinteinen seurantatyö on vähentynyt vuosien varrella kahdestakin eri syystä. Ensimmäinen niistä on tekniikka.
 Toinen on se, etteivät vakuutusyhtiöt käytä enää yksityisetsivien palveluja, vaan hyödyntävät omia vakuutustutkijoitaan.
 – Se on syönyt yksityisetsivän leipää, koska vakuutusyhtiöiden toimeksiannot olivat pitkiä. Saatettiin seurata esimerkiksi työkyvyttömyyseläkkeellä olevaa ihmistä, jonka epäiltiin käyvän toisessa firmassa töissä. Niissä tehtiin viikkotolkulla töitä, Savolainen sanoo.
 Nykyisin tuollaiset toimeksiannot ovat harvinaisia.
 Savolaisen mukaan valinnan takana on kysymys rahasta.
 Silti seuranta tulee olemaan aina osa yksityisetsivän työtä. Siksi taito on hyvä osata.
 – Yksistään autolla seuraamisesta on kirjoitettu paksu opus. Siinä on yllättävän paljon huomioitavia asioita, Savolainen kertoo.
 Selfien taustalla vispilänkauppaa
 Pikkujoulut, rokkikeikat, Tallinnan-laiva. Yksityisetsivä joutuu työssään monenlaisiin ympäristöihin.
 Kun kohde menee baariin, yksityisetsivä menee perässä ja tilaa alkoholittoman oluen.
 Jotkut tehtävät voivat vaatia etsivää palkkaamaan keikalle apuvoimia. Rikoksen paljastamisessa voidaan käyttää apuna entisiä poliiseja, jos heillä on voimassaoleva vartijakortti.
 – Mies ja nainen ovat hyvä etsiväpari. Kuvitellaan tilanne, että seuraamme naista. Työparin ansiosta silloin on mahdollisuus seurata esimerkiksi vessaan ja kuulla asioita, joita ei muuten ehkä kuulisi, Savolainen sanoo.
 Savolainen tietää, että paljastumisen riski on pienentynyt nykytekniikan myötä.
 – Voi olla ottavinaan selfietä ja ottaakin toisesta ihmisestä kuvan. Kaikkihan räpläävät kännykkäänsä. Aiemmin, kun otimme kuvat kinofilmikameralla, oli monesti vaikeuksia, vaikka ravintola on julkinen paikka.
 Yksityisetsivä noudattaa työssään tarkasti lakia. Etsivillä on myös oma eettinen ohjeistus. Niko Mannonen / Yle
 Ei ole tavatonta, että yksityisetsivä joutuu seuraamaan kohdettaan Suomen rajojen yli. Silloin on tutustuttava kyseisen maan lainsäädäntöön. Käytännöt ovat kirjavat lähimaissakin.
 Savolainen kertoo, että Virossa yksityisetsivätoiminta ja ihmisen seuranta ja tietojen kerääminen ovat rikoksia, vaikka Latviassa ja Liettuassa on yksityisetsivätoimintaa.
 – Sitä, mitä tiskin alla tehdään, emme voi tietää, Savolainen muistuttaa.
 – Joudumme olemaan hyvin varovaisia, ettemme esimerkiksi Tallink Siljalla mene kuvaamaan kohdetta. Se on virolainen laiva ja kulkee Viron lipun alla, hän jatkaa.
 Suomessa työn haastavuutta lisää voimakas yksilönsuoja. Virastoista ja rekistereistä ei luovuteta yksityishenkilöistä tietoja avokätisesti.
 Yksityisetsiviä ohjaavat myös  eettiset säännöt  (Suomen Yksityisetsivä- ja Lakitoimistoliitto). Kenenkään kotipihalle ei ole tietenkään luvallista mennä tiirailemaan ja ihmisen yksityisyyttä täytyy kunnioittaa.
 – Lakia ei rikota, vaikka toimeksiantaja haluaisi, Savolainen korostaa.
 Yhteistyötä tehdään saumattomasti viranomaisten kanssa. Iso osa tapauksista päätyy yksityisetsivän pöydältä poliisille ja siitä eteenpäin käräjäoikeuteen. Yksityisetsivä voi toimia todistajana oikeudenkäynnissä.
 – Yksityisetsivän pitää olla luottamuksen arvoinen. Emme lähde tutkimaan asiaa, josta toimeksiantajalla ei ole oikeutta saada tietoja. Emme myöskään ota toimeksiantoa ihmiseltä, joka ei hallitse itseään tai omaisuuttaan. Siinä tapauksessa häntä ei ole eettistä rahastaa, Savolainen huomauttaa.
 Mitä löytyy yksityisetsivän salkusta?
 Joonas Berg osoittaa toimiston katonrajassa kulkevaa lamppukiskoa. Sen syövereihin olisi hyvä piilottaa kamera. Kun johtojen väri täsmää, se ei ole iso homma.
 – Kissa ja hiiri -leikkiähän työ on. Koetetaan olla toista ovelampia puolin tai toisin. Siinä on tietynlainen jännitys, hän kertoo.
 Joonas Bergillä on useita työsalkkuja eri tilanteisiin. Niko Mannonen / Yle
 Miehen metallinvärisessä työsalkussa on erilaisia johtokoteloita, palohälyttimiä, teippejä, nippusiteitä, kuumaliimapistooli ja työkaluja.
 – Saa tässä olla pilkettä silmäkulmassa. Työ vaatii laatikon ulkopuolelta ajattelua. Ei voi olla huolimaton ja hosua menemään.
 Siksi keikat suunnitellaan hyvin etukäteen.
 – Kattava taustatyö on kaiken avainasemassa. Selvitetään niin paljon kuin liikkumatta on selvitettävissä järjestelmiä ja muita apuna käyttäen. Sitten kun hyvä taustatyö on tehty, on helpompi lähteä tekemään päätöksiä siitä, miten asiassa edetään tällä kertaa.
 Alalle ei ole tänäkään päivänä Suomessa järjestelmällistä koulutusta, vaikka muualla Euroopassa sitä on tarjolla. Esimerkiksi Madridissa opinnot kestävät useita vuosia.
 – Siellä kouluun on jopa tunkua. Sen katsotaan olevan akateemista koulutusta, Savolainen kertoo.
 – Olemme tekemässä suunnitelmaa Suomen Yksityisetsivä- ja Lakitoimistoliitossa, että koettaisimme järjestää koulutusta laajemmallekin porukalle, mutta ainoastaan toimialalla työskenteleville henkilöille. Aloittaville ei ole järjestetty koulutusta, hän jatkaa.
 Johtoja, palovaroittimia, nippusiteitä... Näitä kaikkia välineitä on yksityisetsivän salkussa. Niko Mannonen / Yle
 Yksityisetsiväkin voi erikoistua tiettyyn toimenkuvaan. Suomessa on esimerkiksi valheenpaljastuspalveluihin, ajoneuvovarkauksiin ja digitaaliseen tiedonhankintaan erikoistuneita etsiviä.
 Joonas Berg on kiitollinen edeltäjältään saamastaan opista. Hän sai perehdytyksen niin lain kiemuroihin kuin tekniikan käyttöön ja mikroilmeiden lukemiseenkin.
 – On pitkä tie oppia kaikki itse. Olen saanut hyvän opetuksen henkilökohtaisesti, Berg kertoo.
 Sherlock Holmesin työ vai köyhän miehen ammatti
 Totuuden kuuleminen voi satuttaa. Silti yksityisetsivän työ on kertoa asiakkaalleen vain ja ainoastaan totuus.
 – Emme anna asiakkaalle välttämättä sellaista todistusta kuin hän toivoo. Haemme sellaisen todistuksen, joka on todenmukainen. Tästä tulee välillä erimielisyyttä yksityishenkilöiden kanssa. He haluaisivat toisenlaisen todistuksen, Markku Savolainen kertoo.
 Totuuden onkiminen maksaa, eikä tiedosta olla valmiita maksamaan paljon.
 – Täytyy sanoa, että jos sillä pitäisi elää, tulisi äitiä ikävä. Ihmiset laskevat, että tietoa pitäisi saada, mutta siitä ei olla valmiita maksamaan kovin paljoa, hän kertoo.
 Markku Savoilainen kertoo päässeensä toteuttamaan työnsä kautta jo lapsuudessa syttyneitä unelmiaan. Niko Mannonen / Yle
 Jokainen yksityisetsivä hinnoittelee itse omat toimeksiantonsa. Asiakkaan kanssa voidaan sopia siitä, kuinka kauan selvitystyö saa kestää ja paljonko se saa maksaa. Nopeissa selvitystöissä hinnat lähtevät muutamista satasista. Pidempiaikainen seuranta nostaa hinnan tuhansiin.
 Harva elää pelkästään yksityisetsivän palkalla. Toimeksiantaja saa keskeyttää tutkinnan kesken kaiken. Siihen mennessä tehtävät työt on maksettava.
 – Markkinat ovat aika pienet ja ammattikuntamme on pieni. Tämä on köyhän miehen ammatti. Ei kukaan ole päässyt rikastumaan.
 Yksityisetsivän työ ei katso kellonaikaa. Niko Mannonen / Yle
 Jonkin aivan erityisen kipinän työ kuitenkin aiheuttaa, koska monilta osin se on enemmän elämäntapa kuin työ.
 Joonas Bergin sydämen saa pamppailemaan rikosten paljastaminen.
 – Vilpin toteuttamiseen on niin monenlaisia tapoja. Siitä tulee hyvän olon tunne, kun kaava aukeaa ja tekotapa on selvillä.
 Savolainen kokee saaneensa työnsä kautta toteuttaa unelmaansa, vaikka se on syönyt osansa perhe-elämältä ja vapaa-ajalta.
 – On jokaisen pikkupojan unelma tutkia ja kuvitella, että voi toimia kuin Sherlock Holmes. Tällä hetkellä minä jäähdyttelen. Teen muutamia keikkoja ja koulutan, Savolainen sanoo.
 Savolainen myöntää, että häntä vähän harmittaa. Miehen huulilla kareileva veikeä hymy paljastaa, ettei harmitus ole syvää.
 – Minulla ei ole enää mahdollisuutta tehdä rikoksen paljastamista. Vartijakortti otettiin pois 68-vuotiaana, Markku Savolainen, 73, sanoo.

Pettäjien perässä risteilyllä ja työpaikan lurjukset kiinni kameroilla – yksityisetsivät kertovat, miten huijari käräytetään


Eduskuntapuolueiden puheenjohtajistoa on tänään lauantaina mukana Jyväskylän Talven Suuressa vaalipaneelissa. Vain kristillisdemokraateilta mukana ei ole puheenjohtajistosta ketään, sillä puolueella oli valtakunnallisen vaalikampanjan avaus Hämeenlinnassa.
 Vaalipaneeli alkaa kello 11 ja kestää noin puolitoista tuntia.
 Mukana ovat keskustan varapuheenjohtaja  Katri Kulmuni , kokoomuksen puheenjohtaja  Petteri Orpo , sinisten 1. varapuheenjohtaja  Jari Lindström , SDP:n 1. varapuheenjohtaja  Sanna Marin , vasemmistoliiton puheenjohtaja  Li Andersson , vihreiden puheenjohtaja  Pekka Haavisto , perussuomalaisten puheenjohtaja  Jussi Halla-aho , RKP:n varapuheenjohtaja  Anders Adlercreutz  sekä kristillisdemokraattien Jyväskylän kaupunginvaltuutettu ja eduskuntavaaliehdokas  Marika Visakorpi .
 Tilaisuuden vetävät Ylen politiikan toimittaja  Pirjo Auvinen  ja Keskisuomalaisen varapäätoimittaja  Inkeri Pasanen . Yle näyttää vaalipaneelin suorana yhteistyössä maakuntalehti Keskisuomalaisen kanssa.
 Korjattu lauantaina 9.2. klo 17.42: Kristillisdemokraateilla ei ollut puoluekokousta Porissa, kuten jutussa aiemmin luki, vaan puolueella oli valtakunnallisen vaalikampanjan avaus Hämeenlinnassa.

Seuraa suorana kello 11 alkaen: eduskuntapuolueiden kärkipoliitikkoja vaalipaneelissa Jyväskylässä


Summary: Adrian Panekin Werewolf vie puolalaista elokuvaa uusille raiteille.

Vuonna 1945 kevät puhkeaa hitaasti kukkaan Puolan ja Saksan rajamailla sijaitsevassa Sleesiassa. Kolmas valtakunta on luhistunut ja Euroopassa vuosikausia vellonut sekasorto, kaaos ja julmuus näyttäisivät olevan ohitse.
 Joukko traumatisoituneita lapsia on selvinnyt hengissä Gross-Rosenin pahamaineiselta keskitysleiriltä. He eksyvät metsän keskellä sijaitsevaan hylättyyn kartanoon, jossa kuvioihin ilmestyy uusi, yllättävä vihollinen. Alkaa armoton taistelu henkiinjäämisestä.
 Tällaisista aineksista koostuu ohjaaja  Adrian Panekin  tuore, kauhuun kallistuva elokuva  Wilkolak  eli  Werewolf,  joka on puolalaisittain harvinaista kauraa – kauhuelokuvan perinteet kun puuttuvat maasta oikeastaan kokonaan.
 – Jostakin syystä kauhugenre ei ole oikeastaan koskaan lyönyt itseään läpi Puolassa. Meiltä löytyy muutamia esimerkkejä sekä 1930- sekä 1970-luvuilta, mutta siinäpä kaikki. Juuri tämän takia tällaisen elokuvan tekeminen on ollut Puolassa varsin riskaabelia, Panek pohtii.
 Werewolf Lukasz Bak,  Balapolis
 Kun pahuuden keskeltä nousee hyvyyttä
 Paitsi kauhutrilleri,  Werewolf  on myös psykologinen tutkielma ihmismielen syvistä ja tummista vesistä. Se käsittelee ihmisen ja eläimen tai oikeammin ihmisyyden ja eläimellisyyden välillä kulkevaa kapoista ja häilyvää rajaa, joka katoaa usein ääriolosuhteissa – esimerkiksi keskitysleireillä.
 – Ihmiskunta on määritellyt itseään pitkään 1800- ja 1900-lukujen filosofisten ja kulttuuristen ajatusmallien kautta – että olemme ihmisinä jotakin erityistä ja kaiken muun yläpuolella. Sodan kauheuksien jälkeen tällaiset illuusiot katosivat.  Werewolfin  keskiössä kulkee tarina siitä, kuinka keskitysleiriltä selvinneistä henkilöistä tulee jälleen ihmisiä. Ajattelin, että kauhu on hyvä genre kertoa tällainen tarina, joka samalla myös ikään kuin yhdistyy johonkin kammottavaan  Grimmin  satuun, Adrian Panek toteaa.
 Werewolfissa  käsitellään myös hyvyyttä ja sitä, kuinka se katoaa kaiken pahuuden keskellä, mutta palaa sitten takaisin.
 – Minua ei oikeastaan kiinnosta se, mistä pahuus tulee, vaan nimenomaan se, mistä tulee hyvyys. Pohjimmiltaan ihminen on kuitenkin eläin – eli miksi jotkut ihmiset sitten uskoivat hyvään ja tekivät hyviä asioita Toisen maailmansodan aikana, natsismin ja kaiken tuon pahuuden keskellä.
 Vuoristoisen ja metsäisen Sleesian valitseminen  Werewolfin  näyttämöksi oli Adrian Panekin mukaan varsin looginen ratkaisu.
 – Kuten me kaikki tiedämme, sodan jälkeen Euroopassa muutettiin rajoja. Jotkut Puolan osat vei Neuvostoliitto, kun taas Puolalle annettiin palasia itäisestä Saksasta. Venäläiset tulivat, saksalaiset pötkivät pakoon, keskitysleirien vangit vapautuivat ja Sleesia oli jonkin aikaa ei-kenenkään -maata. Ja koska elokuvani teemana on myös sivistyksen loppu ja uuden alku, sen aikainen Sleesia tuntui tähän tarkoitukseen hyvältä näyttämöltä.
 Ohjaaja Adrian Panek Jussi Mankkinen / Yle
 Lasten ja koirien ehdoilla
 Werewolfissa  Adrian Panek on ohjannut kahta varsin haasteellista näyttelijäryhmää, lapsia ja koiria. Eläimiä oli kouluttamassa unkarilaisen  Zoltan Horkai n tiimi, joka on ollut mukana useassa isossa elokuvaprojektissa ja työskennellyt muun muassa susien, karhujen ja villisikojen parissa.
 – Tietenkin olemme hyödyntäneet erilaisia efektejä ja temppuja, jotta koirat on saatu näyttämään elokuvassa vihaisilta. Joskus ne tosin vain jahtasivat suosikkilelujaan ja olivat itse asiassa hyvällä tuulella. Mutta lähikuvissa koirat ovat oikeasti aggressiivisia, ja otot olivat – jos nyt eivät ihan vaarallisia, niin eivät täysin turvallisiakaan, Adrian Panek kertoo.
 Werewolfin  kauhu on varsin realistista ja graafista: lähikuvia raadelluista ihmiskasvoista esimerkiksi löytyy, vaikka muutoin elokuva on kaukana perinteisestä splatterista.
 – En mitenkään pidä tällaisista asioista oikeassa elämässä, mutta kyseessä on genre-elokuva, joten yritimme tehdä siitä niin todenmukaisen kuin mahdollista. Lisäksi tällainen materiaali luo ympärilleen jännittynyttä ja kireää tunnelmaa, Adrian Panek sanoo.
 Werewolf Lukasz Bak,  Balapolis
 Puolalaisen elokuvan persoonallista jatkumoa
 Sekä teemoiltaan että toteutukseltaan reilun miljoonan euron budjetilla tehty  Werewolf  on hyvä esimerkki puolalaisen nykyelokuvan jatkumosta, jossa jotakin tiettyä genreä tarkastellaan tuoreesta ja persoonallisesta näkökulmasta, ja jossa saattaa olla yllättävää alkukantaista fyysistä ja psyykkistä julmuutta.
 Tämän hetken kansainvälisesti menestyneimpiin puolalaisohjaajiin kuuluu  Paweł Pawlikowski , joka sai Oscarin Puolan lähihistoriaa käsittelevästä  Ida -elokuvastaan (2013). Myös Pawlikowskin tuorein elokuva,  Cold War , keräsi äskettäin useita Oscar-ehdokkuuksia.
 Toissa vuonna puolalaisen elokuvan tapaukseksi nousi Berliinissa hopeisella karhulla palkittu  Agnieszka Hollandin   Jäljet  ( Pokot ), omaperäinen, syrjäseudulle sijoittuva ekotrilleri.
 Werewolfin  käsikirjoitusta taas ryhdyttiin kehittäämään joitakin vuosia sitten kuuluisan puolalaisohjaajan  Andrzej Wajdan  (1926-2016) elokuvakoulussa.
 – Wajda kertoi minulla omia sodanaikaisia kokemuksiaan ja antoi vinkkejä siitä, kuinka elokuvani käsikirjoitusta voisi viedä eteenpäin. Agnieszka Holland taas oli jokin aika sitten jäsenenä Puolan elokuvainstituutissa, joka osallistui elokuvani rahoittamiseen. Kävin tuolloin Hollandin kanssa keskusteluja, joista oli minulle paljon hyötyä. Eli tavallaan voisi sanoa, että kuljen myös Wajdan ja Hollandin jalanjäjissä, Adrian Panek toteaa.
 Hänen mukaansa puolalainen elokuva on tällä hetkellä voimissaan.
 – Kun kommunismi luhistui, meillä ei Puolassa ollut minkäänlaista rahoitusjärjestelmää elokuva-alalla. Vuonna 2005 Puolassa säädettiin erityislaki, ja siitä lähtien elokuvia on tullut vuosi vuodelta yhä enemmän. Sanoisin myös, että pitkät perinteet ovat kehittäneet modernia puolalaista elokuvaa ja ovat sen oleellinen osa.
 Werewolf Lukasz Bak,  Balapolis
 Historian kipukohdat muuttuvat elokuviksi
 Kuten  Werewolfkin , kohtuullisen moni puolalainen nykyelokuva sivuaa maan historian kipukohtia. Puolan kohtalo Toisen maailmansodan kauhujen keskellä oli äärimmäisen julma. Maa oli vuosikausia sotatanteretta, jonka ylitse marssittiin välillä idästä, välillä lännestä, samalla kaikki mahdollinen hävittäen.
 Sodan aikana Puolan väestöstä murhattiin ja tapettiin viidesosa, ja suuri osa maan kulttuuriperinnöstä katosi taivaan tuuliin. Esimerkiksi ennen sotaa Varsova kuului Euroopan kauneimpiin kaupunkeihin, mutta natsit tuhosivat sen systemaattisesti maan tasalle.
 Juuri tätä historiallista vaihetta on käsitellyt Puolan kalleimpiin elokuviin kuuluva, kuusi miljoonaa euroa maksanut  Jan Komasan  ohjaama  Varsova 44  (2014). Se kertoo Varsovan vuoden 1944 traagisesta kansannoususta. Tällaiset elokuvat ovat herättäneet maassa keskustelua, jossa riepotellaan etenkin Puolan ja Saksan nykysuhteita. Aika ajoin Puola on myös vaatinut Saksalta sotakorvauksia, edellisen kerran viime syksynä.
 – Se mitä Saksa teki Puolassa toisen maailmansodan aikana ei ole minun mielestäni enää mitenkään vaikea puheenaihe. Kommunismista on kulunut 30 vuotta ja olemme Euroopan Unionissa, ja tämän takia meillä on Saksaan hyvät välit. Toki aihe otetaan edelleen esille poliittisessa tarkoituksessa, mutta minusta se on yhä enemmän  passé , Adrian Panek sanoo.
 Viime aikoina puolalainen nationalismi ja äärioikeiston liikehdintä on aiheuttanut EU:ssa harmaita hiuksia, mutta Adrian Panekin mukaan taiteellisen ilmaisun vapaus ei ole Puolassa sisäpoliittisen tilanteen takia muuttunut miksikään.
 – Hyvä asia Puolan elokuvateollisuudessa on se, että me olemme järjestäytyneet ja meillä on tässä nykyisessä poliittisessa tilanteessa yhteinen vahva rintama. Siihen mitä me teemme on varsin vaikeaa vaikuttaa, joten tässä mielessä puolalaisen elokuvan tulevaisuus näyttää valoisalta.
 Werewolf Lukasz Bak,  Balapolis

Puolalainen kauhuelokuva on yhä harvinaisuus – nyt näyttämönä toimii natsien jälkeinen aika, jossa selviytyjiä uhkaa yllättävä vihollinen


Summary: Toimitusjohtaja Joni Aaltonen vakuuttaa, että Pelimannin liikkeellelähtöä seurattiin "hyvinkin tarkasti".

Kohun keskelle joutunut hoivakoti Pelimanni päätyi Attendon käsiin ketjutuksen seurauksena.
 Alunperin Pihlajalinnan oli määrä vastata Alavudella toimivan 60-paikkaisen hoivakodin toiminnasta. Hoivakotia varten tarvittiin kuitenkin uusi yksikkö, eikä Pihlajalinna halunnut ryhtyä rakennuttajaksi.
 Kuntakaan ei halunnut rakentajaksi, joten päädyttiin siihen, että alihankkija Attendo sekä investoi tiloihin että tuottaa palvelut, kertoo Pihlajalinnan toimitusjohtaja  Joni Aaltonen .
 Aaltonen toimii myös Kuusiolinna Terveys Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Kuusiolinna tuottaa kaikki terveys- ja sosiaalipalvelut muun muassa Alavudelle, Ähtärille ja Kuortaneelle.
 Aaltonen: Pelimannin toimintaa seurattiin tarkasti
 Aaltosen mukaan alihankkijan liikkeellelähtöä on seurattu hyvinkin tarkasti. Hän sanoo kuitenkin, että Pelimannin ongelmien suuruus tuli yllätyksenä.
 – Meille on yllättävää, että kuukauden aikana toimintaa ei ole saatu ajettua ylös. Ymmärrämme toki, että henkilöstön saatavuus on alueella haasteellista, koska ei olla kasvukeskuksessa, hän sanoo.
 Aaltonen vakuuttaa, että Pelimannin toimintaa seurattiin sen kuukauden kestäneenä toiminta-aikana.
 – Olemme käyneet yksikössä, tavanneet henkilöstöä ja asiakkaita ja katsottu, miten toiminta lähtee liikkeelle. Hyvin samalla tavalla kuin omia yksiköitämme.
 Aaltosen mukaan Attendolle on tehty huomautuksia, ja tietyissä asioissa on mentykin parempaan suuntaan.
 – Mutta sanotaan, että meidän havainnot eivät ole olleet yhtä voimakkaita, mitä viranomainen on tässä yhteydessä tehnyt.
 Aaltonen myöntää, että Pihlajalinna joutuu nyt miettimään toimintatapojaan.
 – Tämä panee ajattelemaan, pystymmekö käyttämään alihankkijoita tässä palvelutoiminnassa. Tapaus osoittaa, että alihankkijat eivät noudata samaa, mitä noudatamme omassa toiminnassamme.
 Apua tarjottiin
 Pihlajalinnan Pohjanmaan liiketoimintajohtajan  Tero   Järvisen  mukaan Attendon yksikköön tarjottiin kaikki mahdollinen apu toiminnan parantamiseksi. Järvinen on myös Kuusiolinna Terveyden toimitusjohtaja. Kuusiolinna on ostanut alihankintana palvelun Attendolta.
 Järvisen mukaan ongelmien päällimmisenä syynä Pelimannissa oli henkilömitoitus, joka ei ollut luvan mukaisella tasolla, vaikka keskusteluja ongelmista käytiin viikottain. Yövuorossa työskennelleiden hoitajien työtehtäviin kuului lattioiden peseminen, ja hoitajat vastasivat myös pyykkihuollosta ja osittain ruuasta, kerrotaan AVIn päätöksessä.
 Järvisen mukaan yöllä työskentelevän hoitajan tehtäviin ei pitäisi kuulua lattioiden pesu tai pyykkihuolto. Henkilöstön irtisanoutumisiin Järvinen ei ota kantaa, mutta sanoo, että määrä on paljon.
 Korjaus klo 16:40: Jutussa sanottiin, että Pihlajalinna ei kyennyt tuottamaan palveluja, mutta oikeammin Pihlajalinna ei halunnut ryhtyä uuden yksikön rakennuttajaksi.
 Lue lisää
 Attendo pyytää anteeksi – hoivayritys ilmoittaa aloittaneensa korjaavat toimenpiteet Alavuden Pelimannissa
 Attendon hoivayksikkö Pelimannin toiminta keskeytetään Alavudella – kuukaudessa kuusi kuolemantapausta

Pihlajalinnan toimitusjohtajakin pohtii nyt, onko hoivapalvelujen tuottaminen alihankintana edes mahdollista


Summary: Perjantai-dokkarissa Pakko syödä nähdään Iriksen ja Marian arkea osastolla Syömishäiriökeskuksessa.

Iris  voitelee ruisleipää huokaillen. Hoitaja katsoo vierestä.
 – Laita reunoihinkin voita. Ota leipä käteen, niin se on helpompi voidella, hoitaja neuvoo.
 Kello lähenee aamukahdeksaa. Käynnissä on aamupalan annostelu  Syömishäiriökeskuksen  kuntoutus- ja hoitoyksikössä Helsingin Malmilla.
 Syömishäiriökeskuksessa asuu seitsemän potilasta kerrallaan. Hoidon alkuvaiheessa ruokailut tapahtuvat potilaan huoneessa kahden kesken hoitajan kanssa.
 Iris ja neljä muuta osaston asukasta osallistuvat yhteisruokailuun, joka on tarkoitettu hoidossaan jo edistyneille potilaille. Jokainen heistä annostelee ateriansa itse linjastolta hoitajan opastaessa ja tarkkaillessa vierestä.
 – Yhteispöydässä ei saisi oireilla. Ruuasta ei saa puhua pahaa, ja lautanen pitää syödä aivan tyhjäksi, Iris kertaa säännöt.
 Ruokakello kilkattaa. Ensimmäinen päivän viidestä ateriasta alkaa.
 Potilaiden annostelemat ateriat on katettu pöytään odottamaan, että kaikkien annostelu on tehty. Matias Väänänen
 Kaikki pyörii aterioiden ympärillä
 Iris on nyt 18-vuotias. Ensimmäisen kerran hän muistaa alkaneensa oireilla 8-vuotiaana.
 Jo alakoulussa hän jätti leipänsä voitelematta, ei suostunut juomaan maitoa ja ryhtyi kasvissyöjäksi. Hän piti itseään lihavana, vaikka oli normaalipainoinen.
 Iriksestä tuntui, että hänen piti olla täydellinen joka osa-alueella. Piti menestyä koulussa, treenata enemmän ja ottaa kovempia tavoitteita. Anoreksia puhkesi toden teolla Iriksen siirtyessä yläkouluun.
 Osastojaksoja Iriksellä on takana useita, myös suljetulla psykiatrian osastolla. Iris tiesi, että jos hän ei ottaisi paikkaa vastaan Syömishäiriökeskuksesta, paluu suljetulle osastolle olisi ollut ainoa vaihtoehto.
 – Tulin ensimmäistä kertaa vapaaehtoisesti osastolle. En tahdo mennä suljetulle enää ikinä.
 Nyt hän on asunut noin puoli vuotta Syömishäiriökeskuksessa. Osaston rytmi on jo tullut tutuksi.
 – Kaikki mitä täällä tapahtuu pyörii aterioiden ympärillä. Aamu alkaa aamupalalla kahdeksalta. Aterioiden jälkeen pitää istua tunti olohuoneessa. Kun istuminen aamiaisen jälkeen on loppu, onkin jo pian lounas ja istuminen, sitten taas välipala ja istuminen, päivällinen ja istuminen… niin se menee, Iris kertoo.
 Iris joutuu kamppailemaan yhä jatkuvasti syömishäiriöajatusten kanssa. Matias Väänänen
 Myös mielen täytyy toipua
 Tällä hetkellä kaikki Syömishäiriökeskuksen potilaat ovat nuoria naisia ja yhtä lukuun ottamatta täysi-ikäisiä.
 – Monet meille tulevat potilaat ovat kokeilleet oman kuntansa alueella kaikkia muita osastoja, ja he ovat tulleet tänne viimeisenä oljenkortena, kertoo toimintaterapeutti  Venla Eronen .
 Syömishäiriöihin liittyy korkea kuolleisuus.  Kuolemat johtuvat sydän- ja verenkiertoelinsairauksista ja diabetekseen liittyvistä sairauksista. Lisäksi syömishäiriö lisää myös itsemurhariskiä.
 Ei siis auta, että potilas vain lusikoi lautasensa tyhjäksi ruokailussa, vaan kehon lisäksi myös mielen täytyy toipua.
 Aterioiden välillä potilaiden ohjelmaan kuuluu muun muassa omahoitajakeskusteluja, erilaisia ryhmiä, ravitsemusterapiaa, fysioterapiaa ja yksilöterapiaa.
 – Syömishäiriö on sairaus, joka on tullut ratkaisukeinoksi johonkin muuhun asiaan. Voi olla masennusta, ahdistuneisuutta, muita erilaisia mielenterveyden ongelmia ja persoonallisuuden ongelmia. Elämäntilanteeseen on voinut liittyä asioita, jotka tuottavat pahaa oloa, kuten yksinäisyyttä tai koulukiusaamista, Eronen luettelee.
 – Mutta kyllä täällä ajatellaan, että syömishäiriöstä ei voi toipua, jos ei syö. Eli lähtökohtaisesti kyllä, täällä on pakko syödä, Eronen lisää.
 Ohjelmaan kuuluu paljon ryhmiä. Kuvassa on käynnissä toimintaterapiaryhmä. Matias Väänänen
 Kuka puhuu, minä vai syömishäiriö?
 Aamiaisen jälkeen asukkaat kerääntyvät istumaan olohuoneeseen.
 Istumisen aikana kukaan ei pääse vessaan tai suihkuun yksin. Säännöllä estetään syömishäiriöihin kuuluvaa oireilua, kuten oksentaminen ruokailun jälkeen.
 Istumisen tarkoituksena on myös harjoitella rauhoittumista. Monelle syömishäiriöpotilaalle paikoillaan oleminen on hankalaa.
 Syöty ruoka pitäisi päästä heti kuluttamaan. Toisaalta voi tuntua siltä, että on laiska, jos vain oleskelee sohvalla.
 Monen oireisiin kuuluukin pakkoliikunta.
 – Se ei ole pelkästään pakonomaista tarvetta esimerkiksi lenkkeillä. Se on laajempaa arjen yliaktiivisuutta. Voi olla, että kaikki pitää tehdä seisten tai lihakset jännittyneinä, kuvailee toimintaterapeutti Eronen.
 Iriksen vointi on nyt jo parempi kuin hänen saapuessaan osastolle, mutta edelleen toipuminen on taistelua. Välillä hänet pitää pakottaa syömään, ja syömishäiriöajatukset pyörivät päässä edelleen voimakkaina.
 – Minulla on vääristyneitä mielikuvia siitä, kuinka minulla muka oli parempi olla, kun olin huonossa kunnossa. Tulee halu palata takaisin sairaaseen elämään. En halua syödä, en halua istua vaan pitäisi seistä... Mutta täällä se on mahdotonta, koska oireiluun puututaan.
 – Ruokailutilanteessa hoen itselleni, että tämä on normaali annos, jokainen ihminen syö, tämä ei lihota minua. Syömishäiriö huutaa taustalla aivan päinvastaisia asioita, ja minä yritän saada tolkkua, kumpi puhuu totta. Välillä on vaikeaa edes erottaa, kumpi on minä ja kumpi on syömishäiriö, Iris sanoo.
 Kaikilla seitsemällä potilaalla on identtiset huoneet, jotka on suunniteltu edistämään parantumista syömishäiriöstä. Matias Väänänen
 Syömishäiriö ei ole yhtä kuin anoreksia
 Syömishäiriökeskuksen potilaiden identtiset huoneet on suunniteltu edistämään toipumista. Huoneessa ei ole pimeitä kulmia. Ovissa on lasit, joista hoitaja voi nopeasti tarkistaa, mitä potilas on milloinkin tekemässä.
 Huonekalut on pultattu lattiaan, jotta niitä ei voisi siirrellä näköesteeksi. Vaatekaapissa on liukuovet samasta syystä. Oireilua ei pääse tapahtumaan salassa.
 Potilaiden vessat ja suihkut ovat aina lukittuina. Hoitaja avaa oven pyydettäessä. Potilaan sairauden vaiheesta riippuen hoitaja tulee joko mukaan tai antaa potilaan käyttää vessaa tai suihkua itsenäisesti.
 Maria , 24, on asunut Syömishäiriökeskuksessa joulukuussa 11 kuukautta. Hänen hoitonsa on edennyt jo niin pitkälle, että hän käyttää vessaa ja suihkua itsenäisesti, ja hänellä on myös omia menoja osaston ulkopuolella.
 Marian sairaudessa on ollut piirteitä useista syömishäiriöistä: On ollut jaksoja, kun Maria ei ole syönyt, ja myös jaksoja joiden aikana hän on ahminut ja oksentanut.
 Marialle osaston ruokailut ovat tulleet jo tutuiksi. - Tutun, mitatun ruuan syöminen ei ole yhtä vaikeaa kuin vaikka ravintolaan meneminen. Matias Väänänen
 Ihmisillä on aivan liian kapea kuva syömishäiriöstä, Maria sanoo. Ajatellaan virheellisesti, että syömishäiriö on yhtä kuin anoreksia.
 – Sitä pelkää, että joku sanoo, että miten sinulla voi olla syömishäiriö, kun ethän sinä ole edes laiha. Ihan minkä tahansa painoinen ihminen voi sairastaa syömishäiriötä, sitä ei voi nähdä ulkoapäin. Voi olla bulimia ja kuolla sydänkohtaukseen ilman, että kukaan ulkopuolinen huomaa, että on syömishäiriö, Maria sanoo.
 Kun Maria muutti osastolle, yliopisto jäi kesken. Nyt hän ei pysty pidättelemään hymyä, kun hän kertoo käyvänsä pitkästä aikaa luennoilla.
 – Olen ottanut nyt yhden kurssin, ja ensi jaksossa otan ehkä toisen. Pääsen vähän arkeen kiinni.
 "Ajattelin että en ole tarpeeksi sairas"
 Maria on sairastanut syömishäiriötä noin viisi vuotta. Myös hänellä on takanaan useita erilaisia hoitojaksoja.
 Pahin kokemus oli, kun syömishäiriöihin erikoistunut yksikkö lähetti Marian kotiin, koska tämän paino ei ollut tarpeeksi matala.
 – Omista ajatuksistani ja hoitotahojen kommenteista huolimatta olin kuitenkin liian laiha: aivan alipainon ylärajalla, niin että anoreksiaa ei voitu virallisesti diagnosoida, Maria kertoo.
 Myös toimintaterapeutti Eronen on kuullut lukuisia vastaavia tarinoita.
 – Syömishäiriöiden hoidon taso vaihtelee suuresti eri alueilla. Olen kuullut potilaiden tarinoita, että psykiatrian puolella ei ole ymmärretty syömishäiriötä ollenkaan, tai että paino on ratkaissut sen miten kauan hoito jatkuu. Hoito on lopetettu, kun normaalipaino on saavutettu, Eronen kertoo.
 Aluksi Marian oli kokemustensa perusteella vaikeaa hyväksyä, että edes ansaitsi paikan osastolta.
 – Ajattelin, että en minä ole tarpeeksi sairas. Ajattelin olevani täällä kolme viikkoa. Mutta kun kahden ja puolen viikon jälkeen meni yhä tunti itkua, että sain syötyä annoksen ruokaa, suostuin jäämään.
 Syömishäiriökeskus on yksityinen palveluntuottaja, johon harvalla perheellä on varaa ilman tukea. Suurin osa potilaista päätyykin osastolle kunnan lähettämällä maksusitoumuksella.
 Tyypillisesti hoitojakso Syömishäiriökeskuksessa on yhdestä kahteen vuotta riippuen siitä, miten toipuminen edistyy.
 – Syömishäiriö on haastava sairaus, josta on omin keinoin vaikeaa päästää irti. Toipuminen voi olla todella pelottavaa, sillä se on voinut tuoda lohtua ja järjestystä elämään hankalassa tilanteessa. Joskus hoito loppuu ennenaikaisesti, jos kunta ei jatkakaan maksusitoumusta, mikä ei tietystikään ole toivottavaa, Eronen kertoo.
 Maria on siirtymässä hiljalleen päiväpotilaaksi. Matias Väänänen.
 Elämä ilman syömishäiriötä?
 Marian on tarkoitus siirtyä hiljalleen päiväpotilaaksi. Se tarkoittaa, että ennen pitkää Maria muuttaa omaan asuntoon ja osallistuu Syömishäiriökeskuksen toimintaan vain päivisin. Itsenäiseen asumiseen ei jouduta kylmiltään, vaan siihen totutellaan hiljalleen.
 Oma asunto yhtä aikaa kutkuttaa ja pelottaa.
 – Se on pelottavaa, koska minun oireeni ovat sellaisia, että ne ottavat vallan kun kukaan ei ole katsomassa.
 – Mutta ajatus siitä, että voisin vaikka istua kavereiden kanssa saunaillassa pikkutunneille enkä olisi tilivelvollinen siitä kenellekään - se on tosi jännittävää ja odotan sitä innolla, Maria sanoo.
 Vielä ei ole varmaa, kuinka pitkään Iriksen hoito Syömishäiriökeskuksessa kestää. Iris tietää, että toipuminen vaatii monia isoja askeleita.
 – Syömishäiriö on vienyt minulta niin paljon tärkeitä asioita ja tehnyt minulle niin paljon korvaamatonta vahinkoa, että kyllä minä olen motivoitunut siitä irti päästämiseen.
 Häntä vie eteenpäin jo lapsena puhjennut haave lääkärin ammatista.
 – Se on asia, josta voin olla varma, että se on minua eikä minun sairauttani.
 Perjantai-dokkari: Pakko syödä
 Katso Perjantai-dokkari: Pakko syödä Areenassa tästä.
 Apua syömishäiriöön:
 Syömishäiriöliiton tukipuhelin syömishäiriötä sairastaville ja läheisille päivystää numerossa 02 251 9207 maanantaisin klo 9.00–15.00 välillä. Tukipuhelimessa päivystävät Syömishäiriöliiton työntekijät ja kokemusasiantuntijat. Tukipuhelimessa voit purkaa mieltäsi, saada kokemukseen perustuvaa tietoa syömishäiriöistä, kysyä hoitoon hakeutumisesta ja jutella läheisesi tilanteesta.
 Oikeanlaisen hoidon etsintä kannattaa aloittaa ottamalla yhteyttä omaan työ-, opiskelu- tai kouluterveydenhuoltoon tai omaan terveyskeskukseen.
 Lisää tietoa Syömishäiriöliiton sivuilla.
 Myös Syömishäiriökeskuksella on ilmainen palveleva puhelin. Mikäli olet huolissasi omasta tai läheisesi tilanteesta, voit soittaa numeroon 040–411 5481 (050–522 0077 svenska).
 Lue myös:
 Duodecim Terveyskirjasto: Syömishäiriöt
 THL: Syömishäiriöt
 Syömishäiriötä sairastava Koko Hubara: “Satutan itseäni syömällä kahdeksan lautasellista pastaa”
 IL: Syömishäiriöiden hoito on hintansa arvoista
 Nyrkkeilijä Elina Gustafsson kamppailee syömishäiriön ja liian treenaamisen kanssa: ”Olen käynyt monta kertaa rotkon pohjalla”
 Syömishäiriöön 9-vuotiaana sairastunut auttaa nyt muita – paikalliseen toimintaan kaivataan lisää vapaaehtoisia
 Elossa 24H: Ortoreksiaan sairastunut Tiia-Maria, 19, on asunut vuoden syömishäiriöklinikalla
 Anoreksiaan 14-vuotiaana sairastunut joukkuevoimistelija selvisi vaarallisesta kierteestä – “Nyt tajuan, kuinka sairasta oli, että terveysongelmaista tikkulaihaa tyttöä kehuttiin”
 Suuhygienisti tunnistaa syömishäiriön suusta – uusi hoitomalli auttaa löytämään sairastuneita entistä tehokkaammin

Syömishäiriöklinikka on Iriksen, 18, ja Marian, 24, koti: “Moni tulee tänne viimeisenä oljenkortena”


Summary: Urheilun monitoimimies Jorma Hyytiä on kehittänyt latuhöylän, jolla voidaan tehdä latua lasten mittojen mukaan.

Tanelinrannan päiväkodin maastoon Seinäjoella on vedetty lasten mitoille sopivaa latua. Pakkanen paukkuu melkein 20 asteessa, mutta esikouluryhmä testaa latua innokkaasti.
 Välillä mennään nurin, mutta sinnikkäästi noustaan ylös.
 – Oikein hyvältä näyttää. Tasapaino vahvistuu erehdysten ja onnistumisien kautta, toteaa ladun varressa pienten hiihtäjien menoa tarkkaileva  Jorma Hyytiä .
 Seinäjoella innostetaan lapsia hiihtämään uusilla kapeammilla laduilla. Kaupunki on saanut käyttöönsä Hyytiän kehittämän lasten latuhöylän prototyypin. Sen avulla syntyy aikuisten latua kahdeksan senttiä kapeampaa, alle kouluikäisille lapsille sopivaa latua.
 Serkukset Jorma Hyytiä ja Mauri Taurèn ovat kehitelleet lasten latuhöylää pitkään.  Tuomo Rintamaa / Yle
 – Nyt on toteutunut 20 vuotta vanha idea ja unelma, sanoo urheilun monitoimimies.
 Hyytiä on urallaan toiminut muun muassa Hiihtoliiton valmennusjohtajana ja Kuortaneen urheiluopiston rehtorina. Pienten hiihtäjien ja latujen mitoituksen ongelmaan hän havahtui siinä vaiheessa, kun omat lapsenlapset ottivat ensikosketusta lajiin.
 Tavoitteena luonnollinen hiihtoasento
 Aikuisten latu on pikkulapsille auttamattomasti liian leveä. Jokainen voi kuvitella tai palautella mieliin lapsuudesta, miltä tuntuu hiihtää jalat levällään reilusti liian leveällä ladulla.
 Hyytiän mukaan luonnollinen hiihtoasento voidaan saavuttaa, kun ladun leveys mitoitetaan raajojen pituuteen. Luonnollinen asento taas on edellytys oikean tekniikan oppimiselle ja hiihdon sujumiselle.
 Lasten latuhöylän leveys on 160 millimetriä mitattuna latu-uran keskeltä keskelle.
 – Näillä mitoituksilla saadaan sopivaa latua 3-5 -vuotiaille eli hiihdon ensikosketukseen. Höylää voi toki säätää vähän vanhemmillekin, mutta tästä aloitetaan.
 Lasten mitoille sopivan latuhöylän kehittelyssä ja toteuttamisessa Hyytiällä on ollut kumppanina oma serkku, laitilalainen  Mauri Taurèn .
 Kumppanukset arvelevat, että lasten latuhöylä voi hyvinkin olla laatuaan ensimmäinen maailmassa.
 – Elämäni aikana en ole tällaisia nähnyt enkä ikinä kuullut puhuttavankaan, joten aika harvinainen kapistus tämä varmasti on, tuumii Hyytiä.
 Tanelinrannan päiväkodin eskarilaiset testaavat uutta latua.  Aikuiselle latu on kapea, mutta esikouluikäiselle juuri sopivan leveä. Tarmo Niemi / Yle
 Testaajille uusi latu mieleen
 Ensi vaiheessa lasten latuhöylä tulee käyttöön Seinäjoella, mutta Jorma Hyytiä toivoo, että jatkossa niitä saataisiin käyttöön muuallakin Suomessa.
 Testiryhmä on latuun tyytyväinen.
 Selina Kangas  ja  Mikko Haaka  ovat yhtä mieltä, että lasten latua on parempi hiihtää kuin aikuisten latua. Lapset sanovat pitävänsä hiihtämisestä.
 Selina on toista kertaa ladulla tänä talvena. Mikko sanoo olevansa kova hiihtäjä ja pitävänsä perinteisestä tyylistä.
 Varhaiskasvatuksen opettaja  Outi Marttala  on pannut merkille, että lapset innostuvat hiihtämisestä, kun pääsevät kokeilemaan sitä porukassa. Tanelinrannassa hiihdetään joka talvi, jos vain lunta on. Eikä pelkästään hiihdellä vaan opetellaan myös tekniikkaa.
 – Harjoittelemme sauvoitta hiihtämistä, vuorohiihtoa ja tasatyöntöä. Myös ylös nousemista täytyy vähän opetella välillä, hymyilee Marttala.
 Hiihto tarvitsee lisää harrastajia
 Jorma Hyytiä kiittää Seinäjoen kaupungin liikuntatoimea ja varhaiskasvatusta siitä, että lapsia kannustetaan hiihtämään ja tarjotaan olosuhteet harrastamiselle.
 – Latuhöylä on lahjoitettu kaupungille kiitokseksi tästä.
 Myös vanhempien merkitystä Hyytiä painottaa.
 – Lasten harrastuksessa pitää olla mukana, heitä pitää kannustaa ja heillä pitää olla asianmukaiset varusteet.
 Lasten hiihtoharrastuksen hiipumisesta on oltu huolissaan vähälumisten talvien takia. Parina talvena lunta on ollut kunnolla ja Jorma Hyytiä toivoo, että lapset saisivat nyt paljon onnistumisen kokemuksia ladulla. Sillä tavalla hiihdon pariin saadaan lisää lajiin sitoutuneita harrastajia.
 – Tavoitteenani on helpottaa päiväkoti-ikäisten lasten hiihtotekniikan oppimista ja ennen kaikkea tuottaa oikealla mitoituksella tehdyillä laduilla onnistumisen elämyksiä.
 Kivaa on! Kaatumista ja varsinkin ylös nousemista pitää myös harjoitella. Tarmo Niemi / Yle

Onko tässä Suomen hiihdon uusi salainen ase? – Enää ei tarvitse pikkulastenkaan sivakoida jalat harallaan


Summary: Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Kari Kuusiniemi kertoi TV1:n Ykkösaamussa, että myös yksityiset sosiaalipalvelyritykset ovat valittaneet hoitajamitoituksista KHO:lle. Näiden yritysten joukossa on Attendo.

Laitoksen toiminnan harjoittajan on haettava lupa aluehallintovirastolta tai Valviralta. Luvissa määrätään esimerkiksi asiakashuonemitoituksesta ja henkilökunnan määrästä. Presidentti Kuusiniemi myöntää, että heille on tullut joitain valituksia, joissa palveluntuottajayritys on pyytänyt alhaisempaa hoitajamitoitusta kuin mitä luvassa on sanottu.
 Perusteet hakemuksissa ovat Kuusiniemen mukaan olleet erilaisia.
 -Tässä on ollut myös terveyspalveluja koskeva valitus, jossa on vedottu siihen, että toiminta on aiemman jatkamista ja muillakaan ei ole ollut sen korkeampia hoitajamitoituksia, ja on tietyt järjestelyt, joilla voidaan taata, että hoidon taso säilyy alemmallakin mitoituksella. Tässä esimerkkitapauksessa hallinto-oikeus oli hylännyt valituksen ja KHO ei muuttanut tätä päätöstä.
 Alavudella vain kuukauden toiminut Attendon vanhusten hoivakoti on suljettu yllätystarkastuksen seurauksena, vakavien puutteiden takia. Kuusi asukasta on kuollut hoivakodissa.
  Saamelaisasiassa väärinymmärrystä
 Vuonna 2015 korkein hallinto-oikeus hyväksyi 93 äänestäjää saamelaisiksi saamelaiskäräjien vaaliluetteloon vastoin saamelaiskäräjien tahtoa. Viikko sitten YK:n ihmisoikeuskomitea katsoi, että KHO on päätöksessä toiminut väärin ja loukannut saamelaisten alkuperäiskansaoikeuksia. Kari Kuusnimiemi on ollut mukana tekemässä saamelaiskäräjiä koskevia päätöksiä. YK:n ihmisoikeuskomitean kannanottoon sisältyy hänen mielestään väärinymmärrys.
 Kuusiniemi toteaa, että vähemmistöjen oikeuksien kunnioittaminen on oikeusvaltiossa keskeinen tavoite. Hän vakuuttaa, että kansainvälisten valvontaelinten ja asiantuntevien professoreiden kritiikki otetaan vakavasti. YK:n ihmisoikeuskomitea ei hänen mielestään kuitenkaan ole lukenut KHO:n saamelaiskäräjiä koskevia päätöksiä tarkasti.
 -Ihmisoikeuskomitean ratkaisussa on sanottu, että KHO:n päätöksissä on pohjattu saamelaismääritelmän tulkinta ainoastaan samaistumiskriteeriin ja kokonaisarviointiin ja että objektiiviset kriteerit olisi syrjäytetty. Objektiivisia kriteereitä on kolme: kieliperuste, polveutumisperuste ja vanhempien ja isovanhempien merkintä äänioikeusluetteloon. KHO:ssa linja muuttui vuonna 2011.
 Kuusiniemi sanoo linjamuutoksen syyksi YK:sta tulleen arvostelun. YK:n rotusyrjinnän vastainen komitea piti aiempia tulkintoja saamelaismääritelmästä liian ahtaina. Nyt tullut ratkaisu on suunnattu ilman muuta Suomen valtiolle.

KHO:n presidentti:  Attendo valittanut hoitajamitoituksesta


Summary: Kuninkaan mukaan kuningasperheellä ei ole sijaa politiikassa.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Thaimaalainen puolue ilmoitti lauantaina luopuvansa aikeestaan asettaa kuninkaan vanhempi sisar, prinsessa  Ubolratana  pääministeriehdokkaakseen. Thai Raksa -puolue kertoi kunnioittavansa perinteitä ja noudattavansa maan kuninkaan käskyä asiassa.
 Kuningas  Maha Vajiralongkorn  sanoi perjantaina, että Ubolratanan ehdolle asettuminen olisi erittäin epäsopivaa.
 – Kuningas ja kuningasperhe ovat politiikan yläpuolella. Kuningasperheen keskeisen jäsenen tuominen poliittiseen järjestelmään millään tavalla on kuninkaallisten perinteiden ja maan tapojen vastaista, kuningas sanoi.
 Kuningas ei suoraan maininnut prinsessaa lausunnossaan. Ubolratana itse kiitti kuninkaan lausunnon jälkeen kannattajiaan Instagram-kuvapalvelussa, mutta ei kommentoinut ehdokkuuttaan.
 Sotilashallinnon johtaja pääministeriehdokkaana
 Thai Raksa kertoi perjantaina asettavansa prinsessan ehdokkaakseen maaliskuun parlamenttivaaleissa. Vaalit ovat ensimmäiset sitten vuoden 2014 vallankaappauksen, jossa sotilasjuntta syöksi Yingluck Shinawatran hallituksen vallasta. Thai Raksa koostuu Yingluckin ja hänen veljensä, ex-pääministeri Thaksin Shinawatran tukijoista.
 Sotilashallinnon johtaja  Prayuth Chan-ocha  ilmoitti omasta pääministeriehdokkuudestaan perjantaina. Hän edustaa Palang Pracharat -puoluetta, joka pidetään yleisesti armeijan poliittisena siipenä.
 Bangkok Post -lehden  mukaan toinen armeijaa tukeva puolue vaatii nyt koko Thai Raksa -puolueen lakkauttamista.
 Lue lisää:
 Thaimaan politiikassa yllätyskäänne: Sotilasjuntan johtaja saa maalisvaaleissa vastaehdokkaakseen prinsessan

Thaimaan prinsessan pääministerihaaveille nopea loppu: Puolue veti ehdokkuuden pois kuninkaan ärähdyksen jälkeen


Summary: Bruksaus eli hampaiden narskuttelu on tavallista öisin. Bruksausta pidetään enemmän aivotoimintaan kuin varsinaisiin purentavaivoihin liittyvänä häiriönä.

Hampaiden narskuttelu ja ylä- ja alaleuan yhteen puristaminen eli bruksaus tai bruksismi ovat yleisimpiä purentaan liittyviä vaivoja. Niistä kärsii jopa kolmannes suomalaisista – usein yön pimeinä tunteina.
 Bruksauksessa voimat jylläävät. Kokoonsa nähden ihmisen puremalihaksissa on voimaa ja narskutteluun käytetty voima on moninkertainen verrattuna syömiseen.
 Purennan fysioterapiassa hierotaan myös suun sisäpuolelta. Heidi Kononen / Yle
 – Yleisin oire on kipu. Narskuttelijalta kipeytyvät posket, ohimo ja leukanivelten seutu. Narskuttelu kuluttaa myös hampaita, kuvaa dosentti, erikoishammaslääkäri  Ritva Näpänkangas .
 Kaiken ikäiset narskuttelevat, mutta yleisintä se on tutkimusten mukaan 20–40-vuotiailla.
 Kipua ja nielemisvaikeuksia
 Hampaiden narskuttelu aiheuttaa kipua pään alueelle, sekä niska- ja hartiaseudulle. Bruksaus voi johtaa jopa nielemisvaikeuksiin tai korvakipuun. Joskus potilaan lihakset ovat niin arat, että pelkkä koskettaminen sattuu, kertoo fysioterapeutti  Silja Nasi .
 Hammaslääkärissä apua voi saada purentakiskosta. Joskus pelkkä muistilappukin voi auttaa.
 – On hyvä huomata itse, että puree hampaita yhteen. Silloin muistaa rentouttaa leuat. Hampaiden kuuluu olla yhdessä vain syömisen ja nielemisen aikana, sanoo dosentti Ritva Näpänkangas.
 Yössä kuuluu narskutus
 Hampaiden narskutteluun taipuvainen voi huomata keskellä päivää puristavansa jälleen leukoja yhteen. Jo tämän huomaaminen auttaa bruksauksen vähenemisessä. Tavallisinta on narskutella hampaita öisin.
 – Bruksaus on hetkittäistä ja sen kesto vaihtelee paljon. Keskimäärin 10–40 minuuttia yössä voidaan leukoja puristaa yhteen tai hampaita narskutella, kertoo Näpänkangas.
 Bruksausta pidetään enemmän aivotoimintaan kuin varsinaisiin purentavaivoihin liittyvänä häiriönä. Bruksausta tapahtuu usein silloin, kun ihminen siirtyy syvästä unesta kevyempään uneen.
 – On tutkittu, että stressi lisää hampaiden narskuttelua. Narskuttelua pidetään ihmisen uneen liittyvänä häiriönä, kertoo Ritva Näpänkangas.
 Rentoutusta ja hierontaa
 Fysioterapeutti Silja Nasi perehtyi ääntä tuottavien lihasten hierontaan osallistumalla voice massage -koulutukseen vuonna 1994. Sen jälkeen hän on hankkinut lisäkoulutusta nimenomaan puremalihasten fysioterapiaan.
 Nyt NeuroPirkkojen hoitopöydällä pötköttää nuori liikunnanohjaaja  Meri Mäkinen  Hämeenlinnasta.
 – Meri on aika tyypillinen asiakas. Vielä tavallisempaa on, että potilaalla on hieman lisää ikää, lapsia ja stressiä. Kiire ja stressi korreloi melko suoraan hampaiden narskuttelun kanssa, kuvaa Silja Nasi.
 Hänen mukaansa bruksauksen yleisyydestä huolimatta sen syntyperää ei kuitenkaan täysin tiedetä.
 Kiire ja stressi korreloi melko suoraan hampaiden narskuttelun kanssa  Fysioterapeutti Silja Nasi
 – Keskushermostosta se tulee, ja joillakin on taipumus bruksata enemmän. Kiire sitten lisää tai vahvistaa narskuttelua, kertoo Silja Nasi.
 Silja käsittelee Merin leukaa, poskipäitä, lihaksia ja leukaniveltä myös suun sisäpuolelta.
 – Siellä ne kaikista kivuliammat pisteet ovatkin. Hieronnan jälkeen olo on heti rentoutuneempi, kuvaa Meri Mäkinen.

Bruksaatko sinäkin öisin? Et ole yksin – hampaita narskuttelee yöllä liki kolmannes suomalaisista


Summary: Juhani Nuorvalan ja Juha Siltasen Andy Warhol -ooppera saa ensi-iltansa Musica Nova Helsinki -festivaalilla.

Länsimaiset taidesuuntaukset 1900-luvulta eteenpäin

Andy Warhol  pelkäsi kuolemaa. Taiteessaan hän käsitteli aihetta omintakeisella tyylillä.
 Warhol saattoi monistaa järkyttävän uutiskuvan itsemurhahyppyä tekevästä ihmisestä tai vaikkapa sähkötuolista tapetiksi. Päälle taiteilija maalasi värejä. Yksittäisen kuvan ahdistava vaikutus oli näin hänen mielessään häivytetty.
 Siitä tulee tyhjä ja ihana olo, Warhol sanoi.
 Homoseksuaalisuuttaan ja ulkonäköään häpeillyt Warhol vetäytyi syrjään ja oli hiljaa sosiaalisissa tilanteissa. Hän tarkkaili sivusta – tallensi näkemänsä valokuviksi ja filmiksi.
 Säveltäjä  Juhani Nuorvalan  ja kirjailija  Juha Siltasen  surrealistisessa oopperassa maailman kuuluisin poptaiteilija kohtaa fobiansa, joskin erikoisella tavalla.
 Andy Warholia ei nähdä näyttämöllä peruukki päässä maalaamassa keittopurkkeja. Andy Warhol ei huudahda oopperaäänellä järkytyksestä, kun häntä ammutaan.
 – Sen sijaan päähenkilö on oopperan katsoja. Kuulemme äänen, joka kommentoi sitä, mitä yleisö, siis me katsojat, näemme ja kuulemme. Se ääni antaa ajatukset Warholille, Nuorvala kertoo.
 Ne ajatukset ovat lähestyvän kuolinhetken ajatuksia. Vähitellen päähenkilölle paljastetaan tilanteen kohtalokas luonne.
 Säveltäjä Juhani Nuorvala. Vasemmalla Musica Nova -festivaalilla esiintyneet taiteilijat Tytti Arola ja Ava Grayson. Maarit Kytöharju / Musica Nova
 Warhol kuoli kaksi kertaa
 Warholin elämä oli erikoisten käänteiden värittämä.
 Warhol todettiin kliinisesti kuolleeksi, kun radikaalifeministi  Valerie Solanas  ampui taiteilijaa vuonna 1968. Sydän saatiin käynnistettyä uudestaan.
 Tapaus mullisti hänen elämänsä. Omakohtaiseksi muuttunut kuoleman teema näkyi teossarjoina pääkalloista ja käsiaseesta. Toisaalta Warhol tunsi menettäneensä paikkansa ristiriitaisena taiteilijana.
 – Kadotin luovuuteni ampumisessa, sillä en ole sen jälkeen tavannut epämääräisiä ihmisiä, Warhol kirjoitti päiväkirjaansa marraskuussa 1978.
 Lopullinen lähtö koitti vuonna 1987, kun Warhol oli viivytellyt hoitoon menemistä sappivaivojen vuoksi. Warhol pelkäsi kuoleman lisäksi sairaaloita ja turvautui lääkärin sijaan "parantaviin" kristalleihin, kunnes oli myöhäistä.
 Flash Flash  -oopperan alaotsikko onkin ohjaaja  Erik Söderblomin  muotoilemana  Andy Warholin kaksi kuolemaa . Kuolin jo kerran, nytkö taas, päähenkilö laulaa oopperassa englanniksi.
 Teoksen alkuperäinen alaotsikko on  Kaksi hologrammia ja väliaika .
 – Leikilläni olen sanonut, että tämä teos voisi olla tutkielma siitä, millaista on olla Andy Warhol, säveltäjä toteaa.
 Juuso Westerlund / Musica Nova
 Toistakymmentä vuotta vanha teos saa nyt ensiesityksensä
 Oopperan polku näyttämölle oli mutkikas. Teos nimittäin tuli valmiiksi jo toistakymmentä vuotta sitten. Nuorvala sai sävellystyön päätökseen vuoden 2005 viimeisinä päivinä. Kantaesityksensä ooppera saa tänä viikonloppuna.
 – Monet ovat sitä yrittäneet saada lavalle matkan varrella. En pysy enää edes laskuissa. On huvittavaa, kuinka takkuista on ollut, Nuorvala sanoo.
 – Ja nyt se sitten vihdoin onnistuu.
 Teoksen tilasi aikoinaan pieni oopperaryhmä Ooppera Skaala, mutta esitystä ei rahoitussyistä saatu aikaan.
 Erikoista produktiota oli vaikea markkinoida eteenpäin. Teos oli saada päivämääränsä Suomen Kansallisoopperan Alminsalissa, mutta johtajien vaihduttua mielenkiinto loppui kokonaan.
 Musica Nova -festivaalilla teos nähdään muun muassa Espoon kaupunginteatterin tuella. Espoossa on luvassa tulevalla viikolla neljä esitystä.
 Juuso Westerlund / Musica Nova
 Mikrointervalleja ja puhdasvireisyyttä
 Oopperan musiikki mukailee Nuorvalan mikrointervalleilla väritettyä sävelkieltä, jota hän kutsuu laajennetuksi puhdasvireisyydeksi.
 Sointia hallitsevat syntetisaattorit. Mukana ovat myös muun muassa rummut ja sähkökitara. Kuulija tunnistaa vaihtelevan ja omintakeisen sävelkielen keskeltä erilaisia viittauksia. Yhtäkkiä äänialan täyttää eriskummalliseksi naamioitu hittiaaria  Toreador   Carmenista .
 Luvassa on lainoja myös populaarimusiikista.
 – Warholille tyypillisesti käytän hyvin tunnistettavia viittauksia. Warholin teoksissa lapsikin tunnistaa, että kuvassa on Marilyn, samalla tavalla kaikki tunnistavat tietyt musiikilliset sitaatit heti.
 Nuorvalan musiikki vaatii totuttelua. Lopulta huomaa, ettei erikoisiin viritysjärjestelmiin saati mikrointervalleihin kiinnitä kummempaa huomiota.
 – Ne ovat tärkeä osa sävelkieltäni. Haluan tehdä tonaalista ja konsonoivaa musiikkia, sillä se on minulle läheinen alue. Poikkeavat viritykset ja puhdasvireisyys tekevät mahdolliseksi säveltää sellaista musiikkia tuoreella tavalla. Nämä intervallit ja harmoniat ovat minulle jatkuvan inspiraation lähde, Nuorvala kertoo.
 Nuorvala on pitänyt kiinni juuri  Flash Flashin  myötä kehittelemästään sävelkielestä. Se on kestänyt aikaa.
 – Mutta kyllä teos on aina musiikillinen puheenvuoro, että tällaista on nyt. Tämä ooppera on siis se, mitä alun perin haluttiin sanoa silloin. Toisaalta Warhol ikonisena hahmona tulee sykleittäin muotiin, Nuorvala pohtii.
 Flash Flash -oopperan rooleissa ovat David Hackston, Sampo Haapaniemi, Varvara Merras-Häyrynen, Martti Anttila, Tuuli Lindeberg ja Ari Kauppila. Juuso Westerlund / Musica Nova
 Ennen erikoinen tuntui erikoisemmalta
 Kokonaisuuden suhteen Nuorvala on sitä mieltä, että kokeileva ja omintakeinen produktio saatetaan ottaa tänä päivänä helpommin vastaan kuin se olisi aikanaan otettu.
 Siitä ajatuksesta saa kiinni selaamalla kalenteria kymmenen vuotta oopperan säveltämisestä taakse. Nuorvala kuratoi Andy Warhol -elokuvien sarjan Rakkautta & Anarkiaa -festivaalille vuonna 1995.
 – Siellä oli paikalla elokuvajengiä, mutta ei kyse mistään yleisöryntäyksestä ollut. Myöhemmin olen huomannut, kun Warholin elokuvia on esitetty elokuva-arkiston näytöksissä, että ne ovat ihan täynnä.
 Warholin elokuvissa ei välttämättä tapahdu mitään. Kamera saattaa seistä paikoillaan tunteja, kuten elokuvassa  Empire  (1964). Siinä kuvataan paikallaan tönöttävää Empire State Buildingiä, ei mitään muuta.
 – Kokeellinen askeettisuus, mitä alkuperäisessä oopperakonseptissammekin on, ei ehkä tunnu niin kummalliselta nyt.
 Oopperassa on monessa mielessä jotain hyvin warholilaista. Teos onkin vuosien aikana saavuttanut kulttimaineen ilman ainuttakaan esityskertaa.
 Pientä pesäeroa tekijät kuitenkin toivovat innoittajaansa. Elokuviensa kulttisuosiosta taiteilija itse totesi, että ne ovat parempia puheenaiheena kuin katsottuna.
 Flash Flash -ooppera suorana Yle Areenassa 16. helmikuuta klo 15.
 Juuso Westerlund / Musica Nova

Andy Warhol kohtaa kulttioopperassa pahimman pelkonsa – ensiesityksensä saava Flash Flash sävellettiin jo toistakymmentä vuotta sitten


Summary: Vaaliviranomaisen mukaan maaliskuun vaaleissa on 44 ehdokasta.

Ukrainalaiset pääsevät valitsemaan seuraavan presidenttinsä ennätyssuuresta ehdokasjoukosta. Ukrainan vaaliviranomainen ilmoitti perjantaina, että maaliskuussa järjestettäviin vaaleihin on rekisteröitynyt 44 ehdokasta.
 Mielipidekyselyjen kärkeen on noussut viime viikkoina koomikkona tunnettuna  Volodymyr Zelensky , joka esittää Ukrainan presidenttiä suositussa tv-ohjelmassa. Tällä viikolla julkaistussa kyselyssä Zelensky sai vajaan 22 prosentin kannatuksen.
 Toisena kyselyssä oli entinen pääministeri  Julija Tymošenko  noin 19 prosentilla ja kolmantena istuva presidentti  Petro Porošenko  vajaalla 15 prosentilla.
 Ehdokaslistoilta löytyy myös toinen J. Tymošenko, jota ex-pääministeri Tymošenkon puolue vaatii pois listalta. Julija Tymošenkon mielestä kansanedustaja  Juri Tymošenkon  ehdokkuuden tarkoituksena on harhauttaa äänestäjiä.
 Vaaleissa pinnalla ovat ennen kaikkea Ukrainan pitkäaikaiset talousvaikeudet ja kireät välit itänaapuri Venäjän kanssa. Venäjä liitti Krimin niemimaan itseensä vuonna 2014. Ukrainan ja Venäjän tukemien separatistien taistelut jatkuvat edelleen Itä-Ukrainassa tulitauosta huolimatta.
 Lue lisää:
 Koomikko nousi Ukrainan presidentinvaalikisan kärkeen – esitti presidenttiä suositussa tv-sarjassa

Ukrainan presidentinvaaleihin ennätysmäärä ehdokkaita


Summary: Paikallishallinnon mukaan jääkarhut ovat tunkeneet jopa armeijan varuskunta-alueelle ja jahdanneet siellä ihmisiä.

Pohjoisella jäämerellä sijaitsevilla Novaja Zemljan saarilla viranomaiset julistivat lauantaina hätätilan kymmenien aggressiivisten jääkarhujen invaasion takia Venäjällä, kertoo uutistoimisto AFP.
 Novaja Zemljalla asuu noin 3 000 ihmistä. Paikalliset viranomaiset ovat pyytäneet apua jääkarhujen torjuntaan.
 Paikallishallinnon varajohtaja  Aleksander Minajev  kertoi raportissaan, että joulukuusta lähtien 52 jääkarhua on säännöllisesti vieraillut Novaja Zemljan tärkeimmässä asutuskeskuksessa Belušja Gubassa.
 Minajevin mukaan jääkarhut ovat hyökkäilleet ihmisten kimppuun sekä tunkeutuneet koteihin ja julkisiin rakennuksiin.
 – Asutuskeskuksen sisällä on jatkuvasti 6–10 karhua. Ihmiset ovat peloissaan, eivätkä uskalla poistua kodeistaan. Vanhempia pelottaa päästää lapsiaan kouluihin ja päiväkoteihin, Minajev sanoi uutistoimisto AFP:n mukaan.
 Yle Uutisgrafiikka
 Jääkarhu on luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi Venäjällä. Niiden metsästys on kielletty.
 Ilmastonmuutos vaikuttaa jääkarhuihin, koska arktisen merijään sulamisen myötä ne joutuvat viettämään enemmän aikaa maalla ja kilpailemaan siellä ruoasta.
 Edes armeija ei ole turvassa
 Paikallishallinnon johtajan  Zhigansha Musinin  mukaan jääkarhujen lukumäärä on ennennäkemättömän suuri.
 – Olen ollut Novaja Zemljalla vuodesta 1983. Tällaista jäärhujen joukkoinvaasiosta ei ole ollut aiemmin, Musin kertoi alueellisille viranomaisille AFP:n mukaan.
 Venäjä on sijoittanut ilmavoimiensa joukkoja Novaja Zemljalle. Musinin mukaan jääkarhut ovat jatkuvasti tunkeutuneet myös varuskunta-alueelle ja jahdanneet siellä ihmisiä.
 Paikallisten viranomaisten mukaan jääkarhuista on tullut niin röyhkeitä, että ne eivät enää piittaa edes auto- ja koirapartioiden pelottelutoimista.
 Karhujen ampumista toistaiseksi vältetty
 Venäjän viranomaiset ovat lähettämässä työryhmän arvioimaan tilannetta saarilla. Venäjän ympäristövaroista vastaava virasto ei ole toistaiseksi antanut lupaa jääkarhujen ampumiseen.
 Jos mikään muu ei auta, niin Novaja Zemljasta vastaavan Arkangelin alueen viranomaisten mukaan ainoa mahdollinen pakkokeino on ampua karhuja.
 Tammikuussa Venäjän puolustusministeriön edustaja kertoi, että satoja käyttämättömiä armeijan rakennuksia piti purkaa Novaja Zemljalla, koska jääkarhut olivat asettuneet niiden sisään.
 Keskustelu aiheesta on auki launtaina 9. helmikuuta 2019 kello 22 saakka.

AFP: Kiukkuiset jääkarhut uhkaavat Novaja Zemljan asukkaita Venäjällä – saarille julistettiin hätätila


Summary: Ikilomalla-kanavan Titta ja Thomas Halloran päättivät tuoda Youtube-seuraajansa mukanaan myös synnytyssaliin.

– Kätilö sanoi, että kyllä nyt voi sanoa, että synnytys on alkanut, kertoo  Titta Halloran  kameralle.
 Kuva leikkaantuu hänen mieheensä  Thomas Halloraniin , joka kuvaa itseään parin omakotitalossa.
 – Titta soitti, kello on 6.26. Nyt se syntyy, baby syntyy. Jännittää, huhhuh, hän kertoo kameralle.
 Näin käynnistyy odotettu h-hetki, joka ikuistetaan myös intiimeimpään videoon, jonka Titta ja Thomas Halloran ovat Youtube-kanavalleen kuvanneet.
 Pari oli valmistautunut perheenlisäykseen jo kauan, eikä vain yksityiselämässä. He kertoivat odotuksesta myös Ikilomalla-kanavallaan, jolla on 27 000 tilaajaa.
 – Mietimme, että meillähän on uusi tiimin jäsen! Mutta miten me otamme hänet tähän mukaan? Thomas Halloran muistaa parin pohtineen.
 Mietimme pitkään, haluammeko näyttää vauvaamme videoilla, koska se on ollut todella puhuttu aihe. Pienet lapsethan eivät voi siitä itse päättää.  Titta Halloran
 Ikilomalla-kanavan seuraajat arvuuttelivat yhdessä Halloranien kanssa vauvan sukupuolta, seurasivat sairaalakassin pakkaamista ja pääsivät synnytyksen jälkeen näkemään, minkälaista vauvakuvauksissa on.
 Youtube- ja Facebook-synnytykset nousivat pieneksi ilmiöksi joitakin vuosia sitten. Halloranit kuitenkin pohtivat kameran tuomista synnytyssaliin hartaasti. Sen välityksellä sinne nimittäin pääsisi myös kuka tahansa Youtuben käyttäjä.
 – Olin pitkään sitä mieltä, että en todellakaan tahdo kuvata sitä. Lopulta päätimme, että kuvaamme synnytyksen joka tapauksessa ja katsomme myöhemmin, mitä teemme materiaalilla, Titta Halloran kertoo.
 Jo synnytysvideon ensimmäisen minuutin aikana saa käsityksen, mitä seuraavaksi tapahtuu. Pääpaino on Halloranien jännityksen ja innon sekä tapahtumien käänteiden ikuistamisessa. Supistuksien välissä ehtii vähän tanssiakin.
 Kuvaa itse synnytystilanteesta on hetken verran, ja esimerkiksi verta ei näytetä.
 – Oli todella haastavaa tehdä synnytysvideo ilman, että kukaan ajattelisi, että miten he kehtaavat. Teimme se oman näköiseksemme, jotta voimme palata siihen hetkeen uudelleen ja uudelleen, Thomas Halloran kertoo.
 Nyt videota on katsottu yli 80 000 kertaa. Kommentteja on kertynyt lähes tuhat, ja niissä paitsi onnitellaan, myös kerrotaan, miten katsojat pidättivät hengitystään ja itkivät yhdessä parin kanssa.
 – Jaoimme videon, sillä se oli meille tärkeä, ja myös seuraajamme odottivat sitä todella paljon. Video kosketti meitä ja myös monia muita, hymyilee Titta Halloran.
 Pariskunta perusti Ikilomalla-kanavan vuonna 2015. Pyry Sarkiola / Yle
 Lapsen kuvaaminen mietitytti
 Nyt reilun puolen vuoden ikäinen tytär  Isla  istuu äitinsä sylissä perheen Youtube-videoista tutulla harmaalla sohvalla. Pienet sormet hapuilevat kohti isän rannekelloa.
 – Mietimme pitkään, haluammeko näyttää vauvaamme videoilla ja sosiaalisessa mediassa, koska se on ollut todella puhuttu aihe. Pienet lapsethan eivät voi siitä itse päättää, Titta Halloran sanoo.
 Halloranit ovat halusivat kuitenkin kuvata Islaa videoilleen, sillä tytär on suuri osa heidän elämäänsä. Hän näkyy toisinaan taustalla, toisinaan myös päähenkilönä. Esimerkiksi viime vuoden lopulla kanavalla julkaistiin Islan MyDay -video, joka näytti, minkälaista elämää viisikuukautinen vauva elää.
 Tahdomme muistaa vielä 20 vuoden päästä videoihin palatessamme kaikki ne tunteet, joita kuvaushetkinä koimme.  Thomas Halloran
 Videolla Isla katselee uteliaasti kameran linssin läpi sängyllä pyörien. Vaipanvaihtoa, leikkiä, ja sitten hampaiden pesulle. Ulos lähdettäessä tyttöä vähän itkettää, mutta suupielet kääntyvät taas pian ylöspäin.
 – Olemme päättäneet, että näytämme Islasta sellaisia hyviä ja edustavia puolia, joita me haluamme näyttää myös itsestämme. Emme todellakaan mene tunkemaan kameraa kehtoon ja huutamaan, että herätys, Thomas Halloran kertoo parin linjanneen.
 Halloranit ovat myös päättäneet poistaa videot laajemman yleisön nähtäviltä, jos Isla ei vanhempana videoista pidä. He valitsevat tarkkaan pätkät, joita lapsesta käyttävät.
 – Isla on meille todella tärkeä ja haluamme ikuistaa hänen kehitysvaiheensa. Alussa huoletti, että mitä jos saamme paljon negatiivista palautetta, mutta näin ei ole käynyt, Thomas Halloran kertoo.
 Titta ja Thomas Halloran näyttävät tyttärestään videoilla sellaisia puolia, joita itsestäänkin haluaisvat näytettävän. Tiina Karppi / Yle
 Rakkaus videokuvaamiseen löytyi maailmalta
 Idea Ikilomalla-kanavaan kehittyi jo kauan ennen Islan syntymää. Kaikki alkoi siitä, kun Halloranit lähtivät maailmanympärysmatkalle vuonna 2015.
 16 kuukautta kestäneen reissun aikana kuvatut videot keskittyivät pääasiassa parin seikkailujen kuvaamiseen.
 – Rakastuimme videoiden tekemiseen maailmalla. Aloimme haaveilla siitä, että ehkä niiden tekeminen voisi jonain päivänä olla ammattimme, Titta Halloran muistelee.
 Matkan jälkeen Thomas Halloran perusti videotoimisto Ikimedian, joka on erikoistunut videotarinoiden tekemiseen erityisesti asiakkaan sosiaalisen median eri kanaville. Näin haaveesta tuli totta Youtube-harrastuksen rinnalle.
 – Lähdimme kokeilemaan jotakin uutta ja luovaa, joka jatkuvasti haastoi meitä. Se on myös pitänyt meidät innostuneina, hän kertoo.
 Ensimmäiset vuodet olivat täynnä haasteita ja ongelmien ratkomista. Virheiden kautta Halloranit oppivat kuvaamisen ja editoimisen salat ja voivat nyt tehdä sitä myös työkseen.
 – Kun asiakkaat soittavat, he usein puhuvat kuin he jo tuntisivat meidät. Se on aika harvinainen tilanne, Thomas Halloran lisää virnistäen.
 Halloranit tahtovat elää kuin olisivat aina lomalla. Pyry Sarkiola / Yle
 Ikilomalla arjen keskellä
 Kanavalla on seurattu viime aikoina myös Kotkassa asuvien Halloranien omakotitaloremonttia. Nyt se alkaa olla loppusuoralla. Liki 100 000 kertaa katsottu remonttivideo on myös Ikilomalla-kanavan suosituin video.
 Pian tilaajia hemmotellaan pitkään valmistellulla jatko-osalla, jossa esitellään perheen uusi keittiö.
 – Seuraajamme ovat odottaneet tätä videota todella paljon, Titta Halloran kertoo samalla kun hänen miehensä säätää valoja kohdilleen ja käynnistää videokameran.
 Vielä on kuitenkin kuitenkin kuvattava intro ja editoitava lopputulos valmiiksi kanavalle tutulla, veikeällä tyylillä.
 Lähdimme kokeilemaan jotakin uutta ja luovaa, joka jatkuvasti haastoi meitä. Se on myös pitänyt meidät innostuneina.  Thomas Halloran
 Videoblogit avaavat  uusia uramahdollisuuksia , mutta videoiden jakamisella on myös toinen tarkoitus: pariskunta näkee Youtube-kanavansa eräänlaisena valokuva-albumina.
 – Tahdomme muistaa vielä 20 vuoden päästä videoihin palatessamme kaikki ne tunteet, joita kuvaushetkinä koimme, Thomas Halloran kertoo.
 – Olemme oman kanavamme suurimpia faneja, sillä jaksamme katsoa videoita kerta toisensa jälkeen, Titta Halloran lisää nauraen.
 Muitakin faneja kuitenkin löytyy. Youtuben puolella perheen elämää seuraavien liki 30 000 tilaajan lisäksi Halloraneilla on Instagramissa lähes 7000 seuraajaa.
 Valtaosa heistä on aikuisia, 18-44-vuotiaita. Ahkerimmat tykkääjät ja kommentoijat ovat kuitenkin alaikäisiä. Osa heistä lähettää perheelle fanipostia ja tulee ottamaan kaupassa yhteiskuvia.
 Halloraneista suosio on ollut vain positiivinen juttu. Seuraajilta saa sydäntälämmittäviä kommentteja sekä inspiraatiota uusiin videoihin samalla, kun uusia mahdollisuuksia aukenee.
 Uusimpana innostuksen aiheena on kutsu Afrikkaan kuvaamaan jälleen matkavideoita.
 – Me kutsumme elämäämme kanavamme nimellä: Ikilomalla. Saamme tehdä työtä jota rakastamme, elää omakotitalossa ja viettää aikaa perheen kanssa, Titta Halloran sanoo.

Nuoripari kuvasi matkansa maailman ympäri – sen jälkeen syntyi vauva, ja nyt perhe jakaa koko arkensa Youtubessa


Summary: "Amerikkalaiset kantavat nykyisin aseita mukanaan aiempaa enemmän"

Yhdysvaltain lentokentillä takavarikoitiin viime vuonna ennätyksellisesti yli 4 200 asetta, kertoo CBS News.
 Yhdysvaltain liikenneturvallisuusviranomaisen TSA:n tilastojen mukaan takavarikoitujen aseiden määrä nousi seitsemällä prosentilla vuodesta 2017.
 Aseita löytyi lentomatkustajilta eniten Yhdysvaltain eteläosissa, missä aselait ovat pohjoista löysempiä. Eniten aseita takavarikoitiin Atlantan lentokentällä, missä matkustajien käsimatkatavaroista löytyi lähes 300 asetta.
 TSA:n mukaan lähes 90 prosenttia löydetyistä aseista oli ladattuja. TSA:n johtaja  David Pekoske  arvioi löydettyjen aseiden määrän kasvun johtuvan siitä, että amerikkalaiset kantavat nykyisin aseita mukanaan aiempaa enemmän.
 Lentokenttätarkastuksissa kiinni jääneet selittävät aselöytöjä TSA:n mukaan lähes aina sillä, että ase oli vahingossa jäänyt matkatavaroihin.
 CBS:n mukaan vuonna 2017 aseiden kuljettamisesta lentokentillä kiinni jääneet olivat yleisimmin keski-ikäisiä valkoihoisia miehiä.
 Aselöytöjen yleistymisen vuoksi viranomaiset ovat lisänneet lentokentillä muistutuskylttejä siitä, että aseita ei saa kuljettaa käsimatkatavaroissa.
 Aseet täytyy kuljettaa lentokoneen ruumaan menevissä matkatavaroissa, ja silloinkin ne täytyy sulkea lukittavaan laatikkoon.
 TSA voi periä lentoliikenteen aseenkuljetusmääräyksien rikkojilta enimmillään 13 000 dollarin eli noin 11 500 euron sakon.

CBS: Yhdysvaltain lentokentillä takavarikoitiin viime vuonna ennätysmäärä aseita


Summary: Työsulku alkaa lauantaina 23.2. ja loppuu seuraavana maanantaina.

Palvelualojen työnantajat Palta jätti tänään valtakunnansovittelijalle uuden ilmoituksen lennonjohdossa toteutettavasta työsulusta.
 Nyt ilmoitettu työsulku alkaa kahden viikon päästä lauantai-illalla ja kestää seuraavaan maanantaiaamuun.
 Palta pyrkii tiedotteensa mukaan työsulkuilmoituksella vauhdittamaan työsopimusneuvotteluja työntekijäpuolen kanssa.
 Työnantajan ilmoittama työsulku tulee voimaan kahdeksalla suurimmalla lentoasemalla. Paltan mukaan lennonvarmistuspalvelut on tarkoitus hoitaa esimiesvoimin työsulun aikana.
 Ratkaisua lennonjohtotyötä riivaavaan pattitilanteeseen on yritetty löytää valtakunnansovittelijan avustuksella joulukuun lopusta alkaen. Lennonjohtajien työehtosopimus päättyi jo syksyllä 2017 ja työntekijät ovat sen jälkeen olleet sopimuksettomassa tilassa.
 Lue lisää
 Lennonjohtajakiista venyy, ei tulosta tänäänkään
 Lennonjohtajat valmistautuvat jälleen laajentamaan työnseisauksiaan
 Lennonjohtajat hylkäsivät sovintoesityksen – työnantaja pettyi

Lennonjohtoon uusi työsulku – työnantaja yrittää vauhdittaa jumiutuneita neuvotteluita


Summary: Hoitokodissa asuvan vanhuksen poika on huolissaan vanhustenhoidon tilanteesta.

Hoivajätti Attendo on aloittanut Alavuden hoivakodin muutokset viranomaisten puuttumisen jälkeen. Hoivakoti Pelimanni on ainakin toistaiseksi hoivan tilaajan eli alueen kuntien vastuulla.
 Pelimanniin on tullut heti ensimmäisen haltuunoton jälkeisen päivän jälkeen lisää hoitajia Attendon muista hoitopaikoista ja Attendon alihankkijan varahenkilöstöä.
 Toiminnasta vastaavan alueen kuntien Kuussoten arvion mukaan toiminta on saatu hyvin käyntiin. Vanhuksia on käytetty lauantaiaamupäivällä ulkona ja vanhuksilla on Pelimannissa riittävästi hoitajia.
 – Pystymme nyt viikonlopun aikana tekemään muitakin kuin ihan perushoitoon liittyviä asioita, vakuuttaa vanhustyönjohtaja  Elina Luoma  Kuusiokuntien kuntayhtymästä.
 Attendo: Tilanne ei ollut katastrofi
 Toiminnasta vielä perjantai-iltaan vastaanneen Attendon toimitusjohtaja  Pertti Karjalainen  ei kiistä valvontaviranomaisen  löytämiä  puutteita hoitopaikassa.
 – Olemme aloittaneet korjaustoimenpiteet.
 Karjalaisen mukaan Pelimannin hoitajatilanne ei ole ollut kuukauden aikana mikään katastrofi, vaikka se on ollut jonkin verran vähemmän kuin heille on luvassa määrätty.
 Toimiluvassa hoitajamitoitus on 0,65 hoitajaa per asukas, mutta se on menneen kuukauden aikana vaihdellut 0,55 ja 0,62 välillä.
 – Jälkiviisaana asukkaiden muuttoa olisi pitänyt hidastaa, jolloin mitoitus olisi luonnostaa korjaantunut.
 Suomen Attendon toimitusjohtaja Pertti Karjalainen.   Lehtikuva
 Karjalaisen mukaan he aikovat ottaa Alavuden tapauksesta oppia ja käyttää malttia hoitopaikkojen perustamisvaiheen asukkaiden muutoissa. Pelimanniin yhdistettiin Karjalaisen mukaan neljä hoitopaikkaa.
 Pelimanniin muutti heti aluksi neljä asukasta enemmän kuin luvassa oli määrätty tehostettuun hoitoon.
 Attendo: Kuolemantapauksilla ja hoitajavajeella ei yhteyttä
 Pelimannista lähti sen ensimmäisen kuukauden aikana kymmenkunta työntekijää. Toimitusjohtaja Pertti Karjalainen ei tiedä syitä monen hoitajan lähtöön Pelimannista eikä usko, että hoitajavaje vaikutti Pelimannissa sattuneisiin kuolemantapauksiin.
 – Alkuvaiheessa tapahtuu tavallista enemmän poismenoja, kun muutto on asukkaille lisärasite.
 Attendo on mukana selvittämässä tapahtuneita kuolemia.
 Karjalaisen mukaan yhtiö on tehnyt kaikkensa saadakseen Pelimanniin heti alkuvaiheessa lisää hoitajia. Hän vetoaa alan henkilöstön saatavuuden vaikeuteen sekä Alavudella että koko maassa.
 – Usein alkuvaiheessa on työkiertoa, jossa uusia ihmisiä tulee ja he pohtivat, onko tämä työpaikka, jossa haluan olla ja onko tämä sitä työtä, jota haluan tehdä, Karjalainen järkeilee tarkemman tiedon puuttuessa.
 Tilaajat ja tuottaja yhteistuumiin korjaamassa tilannetta
 Kuusiokuntien Kuussoten vanhustyönjohtaja Elina Luoman mukaan tilanteen kehittyminen ja kuolemantapaukset olivat monen asian summa.
 – Tämä on ollut monen tekijän summa. Teemme tästä nyt hyvän ja toimivan yksikön, Luoma kertoo kuntayhtymän kuntien, mutta myös Attendon aikeista.
 Luomalle Attendon luvan epääminen ei tullut täysin yllätyksenä etenkin sen jälkeen, kun viranomaiset tekivät yllätystarkastuksen Pelimanniin.
 Pohjana muutokselle on Luoman mukaan talossa oleva hyvä henkilöstö.
 Kuntayhtymä ilmoitti ensin hoitokodin asukkaille eilen illalla muutoksista ja sen jälkeen asukkaiden omaisille.
 Hoitokodissa asuvan omainen: Totta kai tilanne huolettaa
 Alavutelainen  Eero Sivula  osasi jo odottaa ilmoitusta 90-vuotiaan äitinsä hoitopaikalta, kun ongelmat olivat tulleet julkisuuteen.
 Eero Sivula Pasi Takkunen/Yle
 Sivula on ollut äitinsä hoitoon ihan tyytyväinen. Hän käy lähistöltä lähes päivittäin katsomassa äitiään ja on kerran puuttunut äitinsä hoidon järjestämiseen, kun äidille tarkoitettu sänky ei mahtunut ovesta sisälle.
 – Hänet nostettiin viikko sitten pyörätuoliin ensimmäistä kertaa vuoden sisällä. Hän istui sitten itse pöydän ääressä ja söi, Sivula kertoi Ylelle hoitokoti Pelimannin läheisyydessä.
 Viime aikojen keskustelu on saanut myös Sivulan mietteliääksi siitä, mikä on vanhustenhoidon tila.
 – Totta kai tilanne huolettaa. Vähän niin kuin business is business.
 Lue myös :
 Aluehallintovirasto: Attendon Pelimannin toiminnassa useita vakavia puutteita – toiminnan keskeytys on voimassa toistaiseksi
 Pihlajalinnan toimitusjohtajakin pohtii nyt, onko hoivapalvelujen tuottaminen alihankintana edes mahdollista

Attendo ei yhdistä hoitajavajetta ja kuolemia Pelimannissa – Hoivajätti jälkiviisaana: Muuttoja olisi pitänyt hidastaa


Summary: Keltaliivien mielenosoitus on koonnut aiempaa vähemmän osallistujia.

Pariisissa on tänään järjestetty keltaliivi-liikkeen mielenosoitus. Siihen osallistui arvioiden mukaan aiempaa vähemmän ihmisiä, joitakin tuhansia.
 Mielenosoittajien ja Ranskan poliisin välillä nähtiin yhteenottoja kaupungin pääväylän Champs-Elyseen sekä maan kansalliskokouksen läheisyydessä.
 Poliisi kertoo pidättäneensä kymmenkunta mielenosoittajaa.
 Yksi mielenosoittajista loukkaantui vakavasti yhteenotoissa.
 Keltaliivien mielenosoituksia on nyt järjestetty 13 viikonlopun ajan. Liikkeen osallistujamäärät ovat pienentyneet ja sitä ovat vaivanneet sisäiset valtakiistat.
 Liike saa nimensä autoilijoiden käyttämistä keltaisista huomioliiveistä (gilets jaunes).
 Se alkoi polttoaineveron noston aiheuttamasta suuttumuksesta mutta on laajentunut heijastelemaan yleistä tyytymättömyyttä presidentti  Emmanuel Macronin  talouspolitiikkaan.
 Lue myös:
 Ranska pyrkii suitsimaan mellakointia: Naamioitumisesta mielenosoituksessa jopa vuosi vankeutta ja 15 000 euron sakko?
 Analyysi: Kuusi syytä, miksi ranskalaiset aikovat tänään yhä osoittaa mieltään
 Toimittajalta: Ranskan hallitus taipui keltaliivien vaatimuksiin – mutta se tuskin riittää

Keltaliivien mielenosoitukset jatkuvat Ranskassa – Useita pidätetty, yksi mielenosoittaja loukkaantui vakavasti


Summary: Luitko jo nämä? Kokosimme sinulle viikon parhaita juttuja, jotka saatoit arjen kiireessä ohittaa.

Äidit suunnittelivat vammaisille lapsilleen unelmien hoitokodin, mutta sen jälkeen kaikki meni pieleen – jo 9 perhettä ottanut lapsensa pois
 Osaava hoiva ympäri vuorokauden. Turvallinen, lämminhenkinen ja viihtyisä koti.  Näin Esperi mainostaa Rovaniemellä sijaitsevaa vaikeasti vammaisten nuorten hoitokotia Kevätporttia. Vanhempien mielestä Kevätportti ei ole enää pitkään aikaan ollut koti.
 Kun haaveena on ensimmäinen omistusasunto, niin säännöllinen säästäminen kannattaa aloittaa ajoissa vaikka pienillä kertasummilla. Näin ensiasuntoon on helpompi päästä kiinni. 15 - 39-vuotiaiden kannattaa hyödyntää asp-järjestelmää, jossa säästöille saa normaalia paremman koron ja lainan paremmilla ehdoilla.

 AOP
 Miten pääset kiinni ensiasuntoon? 5 vinkkiä asuntolainan oman rahoitusosuuden säästämiseen
 Ensiasunnon ostaja voi enimmillään saada lainaa 95 prosenttia asunnon hinnasta. Loput täytyy kattaa omilla säästöillä tai muilla vakuuksilla. Tarjoamme vinkit ensiasunnon lainan omarahoitusosuuden säästämiseen.
 Paavi Franciscus nousi lentokoneeseen Abu Dhabissa 5. helmikuuta 2019. EPA
 Katolisen kirkon skandaali paisuu: Paavi myönsi, että papit hyväksikäyttivät nunnia ja pitivät heitä jopa seksiorjina
 Vatikaanin naistenlehden mukaan nunnat ovat joutuneet abortoimaan pappien lapsia tultuaan raskaaksi hyväksikäyttöjen seurauksena.
 Antti Haanpää / Yle
 Reetta Rädyn kolumni: Puhukaa ihmisille niin kuin ihmisille pitää puhua ja lopettakaa paskanpuhuminen
 Bullshit-puheella ja hallintojargonilla saadaan asiat näyttämään muulta kuin mitä ne ovat. Suoraa puhetta arvostetaan, ja siksi onkin kummallista, miten harvinaista se on, kirjoittaa Reetta Räty.
 Mika Kanerva
 Kultalevy, kuusi avioliittoa, alkoholismia ja vankeustuomioita – Matti Nykäsen myrskyisä elämä urheilu-uran jälkeen
 Matti Nykänen oli poliitikko vain hetken, mutta laulajana hän jatkoi elämänsä loppuun saakka. Uraansa stripteasetaiteilijana mäkikotka katui myöhemmin.

Viisi kiinnostavaa juttua lauantai-iltaan: Unelmien hoitokoti meni pieleen, 5 vinkkiä asuntosäästämiseen ja Matti Nykäsen elämä