Summary: Printtisarjakuvissa pinnalla ovat omaelämäkerralliset aiheet, verkossa vetää fantasia.

Kuopiolainen  Lassi Väänänen  on harrastanut sarjakuvia koko ikänsä. Nykyään hän lukee sarjakuvansa enimmäkseen diginä ja keräilee painettuja sarjakuvia eräänlaisina luksusesineinä.
 Väänänen omistaa kohtuullisen suuren kokoelman erilaisia sarjakuvia: kotimaista ja yhdysvaltalaista tuotantoa sekä mangaa.
 Väänänen on aloittanut sarjakuvaharrastuksensa lapsena. Pienenä hän etsi kokonaisia sarjakuvasarjoja divareista aarteenmetsästämisen hengessä.
 Tänä päivänä sarjakuvia luetaan paljolti verkossa. Eri välineiden sarjakuvien maailmat eriytyvät: verkon sarjakuvat vetoavat enemmän nuoriin yleisöihin, kun fyysiset albumit keskittyvät aikuismaisiin teemoihin.
 Yksi Lassi Väänäsen kokoelmasta löytyvä sarja on DMC eli mustan humoristinen Detroit Metal City,  Santtu Paananen / Yle
 Väänänen vaalii edelleen fyysisen sarjakuvan erityisarvoa. Printtiversio on arvokkaamman tuntuinen ja sitä on mukavampi lukea.
 Hän kuluttaa sekä digitaalista että painettua sarjakuvaa. Digitalisaatio ei ole Väänäsen mukaan suora uhka printtituotannolle, koska kyseessä on kaksi eri maailmaa ja kahdet eri markkinat.
 Suomen Sarjakuvaseura ry:n puheenjohtaja  Reetta Laitinen  on samoilla linjoilla. Laitinen ei usko printtisarjakuvan kuolemaan, koska eri välineet palvelevat eri tarkoituksia.
 –Edelleenkin monet tykkäävät, että sarjakuvakirjat hankitaan fyysisenä. Monet julkaisut ovat itsessään sellaisia kokonaistaideteoksia, Laitinen kertoo.
 Yksi Väänäsen suosikeista manga-tyylisen ElfQuestin kokoelmakirja, joka oli hänen mukaansa vuosikausia aikaansa edellä. Santtu Paananen / Yle
 Nuorille digitaalista fantasiaa, aikuisille printattua historiaa
 Sarjakuvien lukemistapa on ikäpolvikysymys. Verkossa teknologiavälitteisesti sarjakuvia kuluttava yleisö on nuorempaa kuin fyysisten albumien ostajat.
 Tämä näkyy Laitisen mukaan myös aihepiirien ja teemojen eriytymisenä: digisarjakuvat vetoavat nuoriin, printtisarjakuvat aikuisiin.
 – Siinä, missä aiemmin sarjakuvat olivat enimmäkseen nuorempien juttu, nykyään on melkeinpä vaikeampaa löytää printtisarjakuvia lapsille ja nuorille kuin aikuisille, Laitinen toteaa.
 Fyysiset sarjakuva-albumit ovat sisällöiltään aikuismaisempia: esimerkiksi omaelämäkerrallisia, kokeellisia tai piirtotekniikaltaan taiteellisempia.
 Laitisen toimittama, vuoden 2019 Sarjakuva-Finlandia-palkinnon voittanut  Sisaret 1918  edustaa aikuismaista tuotantoa, kuten monet muutkin viime vuosina palkitut sarjakuvat.
 Verkossa taas esiintyy enemmän seikkailua ja fantasiaa sekä nuorisoa koskevia, esimerkiksi koulumaailmaan sijoittuvia tarinoita.
 Miia Vistilä oli jo ennen blogiaikaa mukana Nettinarttu-verkkolehdessä, jota pidettiin yllä feministisarjakuvaporukalla. Jarmo Laakso
 Hirviö ilmestyy selän taakse
 Sarjakuvia luetaan yhä enemmän näyttöpäätteiltä. Aivan tuore ilmiö ei ole, sillä digitaalinen sarjakuva on ollut kuvioissa jo vuosituhannen alusta. Sarjakuvataiteilija  Miia Vistilä  kuitenkin näkee digitaalisen sarjakuvan kehittyneen uuteen suuntaan.
 – Nyt 2010-luvulla voidaan puhua digitalisoitumisen toisesta aallosta, jolloin tehdään sarjakuvia englanniksi kansainvälisille alustoille. Yleisö hankitaan verkosta ja joskus saadaan elantoakin verkon kautta, Vistilä selittää.
 Sarjakuvia julkaistaan muun muassa blogeissa ja erilaisissa verkkopalveluissa. Verkko on avannut vasta-alkajille ja ammattilaisillekin uudet mahdollisuudet saada teoksiaan ihmisten näkyville.
 Huomionarvoista on, että monissa palveluissa, kuten eteläkorealaisessa Line Webtoonissa sarjakuvien lukeminen on ilmaista. Webtoonin ansaintamalli tuottaa rahaa mainostamalla muita yhtiön sovelluksia ja yhtiö maksaa palkat suoraan taiteilijalle.
 Rami Lehkonen  on viime vuodet tehnyt leipätyönään edellä mainitulle palvelulle sarjakuvataidetta. Lehkonen on tehnyt taiteilijanimellä H-P Lehkonen verkkoon sarjoja, joista pisin,  Immortal Nerd  kesti lähes kaksi vuotta.
 Sarjakuvasarjat ovat kuin televisiosarjoja: monet ilmestyvät viikoittain ja jaksojen tarinalinjat jatkuvat aiemmista.
 Tuoreemmat digitaaliset muodot uudistavat sitä, miten teoksia luetaan ja mitä sarjakuvalla voidaan tehdä. Digisarjakuva on oma ilmaisumuotonsa, jossa pätevät eri lainalaisuudet kuin printissä.
 Sarjakuva ei rajoitukaan tiukasti kuvakehykselle ja sivulle, vaan muoto on vapaampi. Sarjakuvia luetaan älypuhelimen näytöltä alaspäin rullaten, toisiinsa jatkuvina kuvina.
 Joissakin teoksissa hyödynnetään taustamusiikkeja, ajoitettuja ääniefektejä tai jopa puhelimen kameraa. Lehkonen kertoo itseään kammottaneen esimerkiksi kauhusarjakuvan, jossa puhelimen etukamera aktivoituu esittäen lukijan takana olevan hirviön.
 Kris Keräsen Ahistunu pupu -sarjakuva nousi suosioon verkossa, minkä jälkeen sarjakuvastrippejä painettiin myös kirjamuotoon. Santtu Paananen / Yle
 Käsin piirrettynä verkkoon ja verkosta painoon
 Kahtiajako verkon ja printin välillä ei kuitenkaan ole absoluuttinen. Verkon sarjakuvien helppo saatavuus on alkanut muuttaa fyysistenkin sarjakuvien ostoperusteita.
 Lassi Väänänen kertoo, että harrastajien piirissä on yleistä se, että tietty sarjakuva saatetaan lukea verkossa ennen ostamista. Tällöin ostopäätös tulee harrastajan halusta tukea taiteilijaa.
 Sarjakuva-albumin omistaminen voi siis olla periaatteellinen teko, kun saman tarinan voi lukea myös netistä.
 Sekä Miia Vistilä että Rami Lehkonen piirtävät useimmiten sarjakuviansa paperille, minkä jälkeen he skannaavat kuvat verkkojulkaisua varten.
 Molemmat ovat myös ottaneet verkossa julkaistuista teoksistaan fyysisiä versioita.
 – Nykyään monet sarjakuvateokset ovat pilvipalveluissa. Jos verkkopalvelun jäsenyys loppuu tai sarjakuva päätetään vaikka poistaa, se saattaa hävitä täysin ihmisiltä, Rami Lehkonen sanoo.
 Toistaiseksi digitaalinen sarjakuva elää jotakuinkin sovussa printin rinnalla.
 Lue myös:
 Nuoria tutkijoita kiinnostaa sarjakuvan yhteiskunnallisuus, kuten #metoo – "Pelkät silmät voivat kuvissa seurata naisen takamusta"
 Kriitikko: Sarjakuvaan sopii niin huumori kuin etiikkakin

Sähköinen sarjakuva vetoaa nuoriin, kun painettu aikuistuu: uusissa sarjakuvan muodoissa mukana äänitehosteita ja virtuaalitodellisuutta


Summary: "Vuosikymmenien suurimmalla" muutoksella halutaan saada moniongelmainen pankki jaloilleen.

Saksalainen pankkijätti Deutsche Bank ilmoitti sunnuntaina aloittavansa toimintansa laajamittaisen uudelleenjärjestelyn, jonka myötä työt pankissa loppuvat 18 000 työntekijältä vuoteen 2022 mennessä. Tämä tarkoittaa viidennestä yhtiön työntekijöistä.
 Työvoimaleikkauksilla Deutsche Bank pyrkii vähentämään vuosittaisia kustannuksiaan kuudella miljardilla eurolla. Pankin palvelukseen jää 74 000 työntekijää. Pankki yrittää myös nostaa kannattavuuttaan supistamalla investointipankkitoimintaansa rajusti.
 Pankin toimitusjohtaja  Christian Sewing  luonnehti uutta ohjelmaa Deutsche Bankin uudelleenkäynnistykseksi.
 - Tämä on merkittävin muutos Deutsche Bankissa vuosikymmeniin, Sewing sanoi tiedotteessa.
 Sewing uskoo, että Deutsche Bank pystyy jälleen kerryttämään osakkeenomistajille pitkäaikaista luotettavaa tuottoa, jonka myötä pankin maine korjautuu.
 Saksalaispankki on paininut kannattavuusongelmien kanssa, jotka juontavat finanssikriisiin saakka. Viime vuonna pankki ilmoitti karsivansa 7 000 työpaikkaa.
 Deutsche Bank ja toinen suuri saksalainen liikepankki Commerzbank neuvottelivat yhdistymisestä aiemmin tänä vuonna. Neuvotteluissa kuitenkin todettiin huhtikuussa, että yhdistymisen riskit ja kustannukset olisivat suuremmat kuin fuusiosta saatava hyöty.
 Mainetahroja riittää kiillotettavaksi
 Kannattavuusongelmien lisäksi pankin maine on tahriintunut muun muassa Panaman papereita seuranneessa selvityksessä. Viranomaisepäilyjen mukaan Deutsche Bank auttoi asiakkaitaan perustamaan firmoja veroparatiiseihin, ja niiden kautta on pesty rikollisesta toiminnasta saatuja rahoja.
 Deutsche Bankin yhteyksiä Danske Bankin rahanpesuepäilyihin on niin ikään selvitetty.
 Saksalaispankki on myös takavuosina saanut tuntuvia sakkoja pankkivalvontansa pettämisestä. Vuonna 2017 Yhdysvaltain ja Britannian viranomaiset määräsivät Deutsche Bankille noin 590 miljoonan euron sakot epäillystä rahanpesusta Venäjällä.
 Vuonna 2016 Yhdysvallat asetti Deutsche Bankille noin 12,2 miljardin euron sakot pankin roolista subprime-asuntolainakriisissä, joka aloitti vuoden 2008-2009 finanssikriisin.
 Kun tieto sakoista tuli, pankin asiakkaat vetivät rahojaan pois pankista. Ennätyksellisen suuret sakot olisivat voineet tietää pankin loppua, mutta pankki sai neuvoteltua niiden pienentämisestä. Lopulta Deutsche Bank joutui maksamaan noin 4,76 miljardin euron sakot.
 Lue lisää:
 Vaikeudesta toiseen rämpinyt Deutsche Bank teki voittoa ensi kertaa neljään vuoteen
 Deutsche Bankin tiloja ratsataan Saksassa – syynä rahanpesuepäilyt

Pankkijätti Deutsche Bank vähentää rajusti: 18 000 työntekijää saa potkut lähivuosina


Summary: Artemi Troitskin tuore Vastarintaa Venäjällä -kirja kartoittaa naapurimaamme ala- ja vastakulttuureja 200 vuoden ajalta.

Kaikki tietävät kirkossa riehuneen riot grrrl -ilmiön Pussy Riotin. Venäjän ja Neuvostoliiton historiasta löytyy kuitenkin runsaasti omaperäisiä alakulttuureja, joille on vaikea löytää vastineita läntisestä Euroopasta, kuten nihilistit, narodnikit, dekabristit ja stiljagat.
 – 1800- ja 1900-luvuilla Venäjällä oli alakulttuureja sekä nuorisoliikkeitä, jotka olivat hyvin erilaisia kuin muualla Euroopassa, ja samoin oli Neuvostoliiton totalitaristisen järjestemän aikana. Mutta nyt tilanne on muuttunut, koska elämme universaalissa informaatioyhteiskunnassa, eikä internetillä ainakaan toistaiseksi ole ollut rajoituksia. Etenkin nuorisokulttuurien kohdalla kaikki on tällä hetkellä hyvin kosmopoliittista – myös Venäjällä,  Artemi Troitski  toteaa Yle Uutisille.
 Pitkän uran muun muassa toimittajana ja venäläisen rockin puolestapuhujana sekä mielipidevaikuttajana ja polittiisena aktivistina luoneen Troitskin uudessa  Vastarintaa Venäjällä  -teoksessa luodaan katsaus venäläiseen kulttuurihistoriaan, mutta hieman toisenlaisesta näkökulmasta. Äänessä ovat tällä kertaa vastakulttuurien edustajat, jotka ovat kapinoineet etenkin perivenäläistä elämänmenoa ja yhteiskunnassa vallitsevia normeja vastaan.
 Artemi Troitski  Jussi Mankkinen / Yle
 Vallankumouksellista vastakulttuuria
 Jo 1700-luvun lopulla Venäjältä alkoi löytyä muotitietoisia, miespuolisia dandyja, jotka ripottelivat kasvoilleen puuteria ja poskipunaa ja pukeutuivat keikarimaisesti. Kyse oli paitsi länsimaisten muotivirtausten seuraamisesta, myös kaipuusta individualismiin. Vuonna 1835 ilmestyneessä  Nevski Prospekt  -novellissaan  Nikolai Gogol  viittasi dandyihin tähän tyylin:  "seitsemännellä ihmetystä herättävä kaulaliina, kahdeksannella viikset jotka saattavat katsojan kummastuksen valtaan."
 Dandyista onkin sitten jo iso loikka dekabristeihin, jotka janosivat toimintaa ja vallankumousta. Nuorista upseereista ja aatelisista koostunut edistyksellinen joukkio oli huomannut, että kehitys Venäjällä oli jälkijunassa läntiseen Europpaan verrattuna, joten he ryhtyivät kapinaan vuonna 1825. Kapina epäonnistui, mutta Venäjän tuleville sukupolville dekabristit jättivät perinnöksi runollisia ihanteita ja korkealentoisia moraalisäännöksiä.
 – Venäläisiä vastakulttuureja ajatellessa pidän etenkin dekabristeistä. He olivat yleviä ja hienoja ihmisiä, jotka halusivat maastaan vapaan, Artemi Troitski toteaa.
 Vähemmän runollisuutta löytyy nihilisteistä, jotka ilmestyivät venäläiseen kulttuurikenttään 1860-luvulla. Toisin kuin esimerkiksi dandyjen kohdalla, nihilismiin kuului vaatimaton, tummasävyinen pukeutuminen ja kurinalainen elämä, jossa orasti myös hitunen feminististä ajatusmaailmaa. Tämä näkyi muun muassa nihilistien välisinä paperiavioliittoina, jotka toivat naisille vapautta, mutta takasivat myös yhteiskunnallisen aseman. Kaunotaiteita nihilistit pitivät hyödyttöminä ja elistisinä. Nihilismiin liittyi myös poliittinen toiminta pommiattentaatteineen ja salamurhineen, mikä heikensi liikkeen mainetta.
 Venäläisen futurismin isäksi kutsuttu David Burljuk. Hän oli mukana kirjoittamassa Korvapuusti yleiselle maulle -manifestia. Kirjan kuvitusta. Vastarintaa Venäjällä -kirja
 Klassikot yli laidan
 1800-luvun loppuvuodet ja 1900-luvun alkupuoli olivat Venäjällä kiihkeää aikaa.  Fin de sièclen  mystiikkaan kallistuva ilmapiiri, poliittinen kuohunta, kaksi vallankumousta ja tsaarinvallan päättyminen synnyttivät ennennäkemättömän luovuuden aallon, joka tuotti runsaasti erilaisia kokeellisia taideliikkeitä.
 Futuristit herättivät Venäjällä huomiota etenkin vuonna 1912 julkaistulla,  Korvapuusti yleiselle maulle  -manifestillaan, jossa pistettiin koko venäläinen kulttuuriperintö uuteen uskoon. Futuristien mielestä menneisyys oli tukahduttava asia ja  Puškin ,  Dostojevski ,  Tolstoi  ja muut klassikot tulisi heittää yli laidan Nykyajan Höyrylaivasta.
 –  Pilvenpiirtäjien korkeudesta me luomme katseemme heidän mitättömyteensä!  futuristit julistivat.
 1900-luvun alkupuolen venäläisten vastakulttuurien omituisuuksiin kuuluivat myös rohkeita lauluja esittäneet katulapset, joita oli ilmestynyt kaupunkien kaduille sotien ja vallankumouksien jälkimainingeissa. 1920-luvulla  Vladimir Leninin  ja sittemmin  Josif Stalinin  johtamat bolševikit olivat jo tukevasti vallankahvassa, ja puolueeksi kasvanut ryhmittymä pyrki kontrolloimaan etenkin nuorten ajatusmaailmaa muun muassa Komsomol-nuorisojärjestön kautta. Katulapsiin tämä ei kuitenkaan tehonnut.
 – Katulapset olivat tuolloisen Venäjän ehdotonta paarialuokkaa. Heillä ei ollut kotia, he eivät käyneet kouluja eikä heitä ollut olemassa virallisessa maailmassa, joten heitä vastaan oli myös hyvin vaikea taistella. Katulapsilla ei ollut mitään menetettävää, joten he olivat hyvin rohkeita, Artemi Troitski kertoo.
 Katulapset – joista suurin osa oli poikia – kerjäsivät, tekivät henkensä pitimiksi pikkurikoksia ja esittivät julkisissa tiloissa muutamien kolikkojen toivossa muun muassa poliittisista johtajista kertovia pilkkalauluja.
 –  Hei kalinka, kalinka, tehdään selvää Stalinista, pannaan ruutia sen sieraimeen,  kuului eräänkin laulun värssy.
 Pilapiirros stiljaga-pariskunnasta Krokodil-julkaisussa vuonna 1959. Kirjan kuvitusta.  Sputnik
 Kun rock'n'roll saapui Neuvostoliittoon
 1940-luvun lopulla sodasta toipuvassa Neuvostoliitossa syntyi kokonaan uudenlainen nuorisoliike, jonka edustajia ryhdyttiin kutsumaan stiljaga-nimellä. Tanssimisesta pitäneet stilljagat erottuivat tavallisen harmaista neuvostokansalaisista värikkäällä ja muotitietoisella pukeutumisellaan, johon haettiin mallia muun muassa aikakauden amerikkalaisista elokuvista. Yksi merkittävä inspiraationlähde oli  Glenn Millerin  tähdittämä  Swingin tahdissa  -elokuva (1941), joka esitettiin vuosia myöhemmin Moskovassa.
 Vaikka stilljagoilla ei ollut taustallaan mitään varsinaista ideologiaa, neuvostoyhteiskunta pisti heitä toisinaan ruotuun ankarallakin kädellä. Esimerkiksi 1950-luvun alussa kaupunkien kaduilla partioineet Komsomol-aktiivit kävivät käsiksi katukuvasta liikaa erottuneisiin tyyliniekkoihin ja saksivat heidän hiuksiaan vaatimattomampaan ja hyväksyttävämpään kuosiin.
 1960-luvulla Neuvostoliittoon rantautui The Beatlesin mukana myös rock-musiikki, joka Artemi Troitskin mukaan edesauttoi neuvostojärjestemän hidasta, mutta varmaa luhistumista.
 – The Beatles, pitkät hiukset ja rock-musiikki muuttivat kymmenien miljoonien neuvostonuorten asennetta: he alkoivat omistautua länsimaiselle kulttuurille ja hylkäsivät samalla dogmat, jotka liittyivät kommunistiseen ideologiaan. Samalla syntyi venäläisten rock- ja pop-bändien uusi aalto, joka ei enää julistanut Komsomol-yhtyeiden tapaan neuvostopropagandaa, vaan joka teki lauluja seksistä, huumeista ja rock'n'rollista. Tällainen oli tietenkin neuvostovastaisuutta ja se oli kuin päätös kommunistiselle valtiolle, jolla ei ollut enää tulevaisuutta.
 Neuvostojohto huomasi vähitellen rock-musiikin vaarallisuuden, ja otti muutaman sallivamman jakson jälkeen käyttöönsä kovat keinot ja sensuurin.
 – Aiemmin kommunistinen järjestelmä ei ollut kiinnostunut paikallisista underground-liikkeistä, koska se piti niitä pieninä ja vaarattomina. 1970-luvun lopulla tilanne muuttui ja kaikki mahdollinen, kuten konsertit ja festivaalit, kiellettiin. Venäläisistä ja länsimaisista muusikoista tehtiin pitkiä mustia listoja, ja esimerkiksi Moskovassa ei ollut ainuttakaan julkista rock-konserttia helmikuun 1984 ja kesäkuun 1985 välillä.
 Venäläisestä populaarimusiikista on löytynyt  myös uusromanttista visuaalisuutta. 1980-luvulla uransa aloittaneen Bravo-yhtyeen Žanna Aguzarova. Kirjan kuvitusta.  Aleksei Kan
 Äärimmäinen sensuuri synnytti vastareaktion ja synnytti aivan uudenlaisen underground-liikkeen. Konsertteja sekä taidenäyttelyistä ryhdyttiin järjestämään yksityisasunnoissa ja alettin puhua kotikonserteista eli  kvartirnikeistä , jotka eivät ole harvinaisia nyky-Venäjälläkään. Vastakulttuurin tuhoaminen ei siis onnistunut.
 Artemi Troitski itse pitää sensuurin jälkeistä aikaa eli 1980-luvun puolivälissä alkanutta perestroikaa koko Venäjän nykyhistorian parhaimpiin kuuluvana kautena.
 – Olen hyvin nostalginen ja sentimentaalinen perestroika-vuosien suhteen. Se oli harvinainen aikakausi maassani, koska asiat olivat muuttumassa parempaan, eivät huonompaan suuntaan. Sensuuria ei ollut oikeastaan ollenkaan, ei ollut mitään etukäteen saneltua ideologiaa ja kaikilla oli vapaus kokeilla ja tehdä mitä halusi. Toisaalta taas kapitalismi ei vielä ollut saapunut, joten markkinoiden ja rahan määräysvalta puuttuivat. Luulen, että kyse oli samanlaisesta ajanjaksosta kuin 1920-luvun alku, jolloin kokeellisuus ja avantgarde olivat voimissaan.
 Neuvostoajan luurankolevy. Rock- ja populaarimusiikkiin kohdistuva sensuuri synnytti Neuvostoliitossa ainutlaatuisen ilmiön, jossa sairaaloiden roskiksista löydetyille röngenkuville kaiverrettiin musiikkia.  Kirjan kuvitusta.  The X-Ray Audio Project
 Venäjän uusi ideologinen agenda
 Artemi Troitski luonnehtii myös 2000-luvun alkua taiteilijoiden ja kulttuurin kannalta melko mukavaksi ajanjaksoksi, jolloin luovuuden nimissä saatettiin tehdä hyvinkin radikaaleja kokeiluja.
 – Tuolloin taiteilijoiden ja viranomaisten kesken oli jonkinlainen salainen sopimus: saat tehdä mitä haluat, mutta on pieniä salaisia huoneita, joihin ei saa mennä. Tämä koski tietenkin politiikkaa, korruptiota sekä Putiniin yksityiselämää. Tuolloin syntyi muun muassa t.A.T.u., joka oli LGBT-pedofiilinen yhtye ja muutakin melko vallankumouksellista, Troitski kertoo.
 Troitskin mukaan kulttuurinen tilanne Venäjällä muuttui rajusti vuosien 2011-2012 mielenosoitusten jälkeen.
 – Viranomaiset ryhtyivät kontrolloimaan nettiä ja kulttuurielämää. Ennen vuotta 2014 Venäjällä ei ollut ideologista agendaa, mutta sellainen syntyi Krimin valloituksen ja Ukrainan asioihin puuttumisen jälkeen. Tällä hetkellä kyse on ultrakonservatiivisuudeta, ortodoksisesta patrioottisuudesta ja perinteisistä arvoista, eli jyrkkä ei homoille ja muulle vastaavalle. Lisäksi Venäjälle on tullut uusia lakeja, jotka ovat ehdottoman typeriä.
 Troitskin mielestä hallituksen pyrkimyksenä on tällä hetkellä luoda jonkinlainen kulttuurinen linjaus kuten Nevostoliiton aikoina, jolloin vaikutusvaltainen kulttuuriministeri ja erilaiset kirjailija- ja muusikkoliitot sanelivat, mikä on taiteessa ja kulttuurissa hyvää, mikä huonoa.
 – Asioita ei tosin ole vielä viety vastaavalle kontrollin tasolle. Olen itse kirjoittanut ikäviä asioita Putinista ja Venäjän aggressioista Ukrainassa. Jos viranomaiset haluaisivat, he voisivat nostaa minua vastaan ison oikeusjutun ja pistää minut vankilaan, mutta he eivät tee sitä, koska kokevat, etten ole tarpeeksi vaarallinen. Tai ehkä minulla on huipulla suojelijoita, joilla on minusta sentimentaalisia muistoja rock'n'roll-vuosilta.
 Viime aikoina on uutisoitu Venäjän pyrkimyksistä rakentaa oma ja riippumaton, muusta maailmasta  erillään oleva internet , ja tähänkin löytyy Troitskin mukaan looginen syy.
 – Venäjän viranomaiset ovat ymmärtäneet, että suuri osa nuorista ei enää katso televisiota, joka on Putinin propagandan pääväline. Nuoret menevät nettiin ja Youtubeen mikä on vaarallista, koska Youtuben idealla ei ole mitään tekemistä Venäjän virallisen agendan kanssa. Viranomaiset kokevat häviävänsä informaatiopelin, ja siksi he yrittävät epätoivoisesti kontrolloida nettiä. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei tällainen eristäminen tule onnistumaan. Se tulee hyvin kalliiksi, eikä Venäjän taloudellinen tilanne ole mikään täydellinen. Lisäksi tämä vaatii monimutkaista teknologiaa, eikä edes Kiina ole pystynyt luomaan kokonaisvaltaista nettikontrollia.
 Viime vuosina venäläinen vastakulttuuri on kulminoitunut muun muassa Pussy Riot -ryhmässä. Kuvassa Pussy Riotin ydinjäseniin kuuluva Maria Aljohina.  Jussi Mankkinen / Yle
 Ensimmäisenä barrikadeille
 Tällä hetkellä Troitski asuu perheensä kanssa Tallinnassa. Asuinpaikan vaihtoon on monta syytä, kuten edellä mainitut Putinin hallinnon koveneminen, Krimin valtaus sekä maan yleinen mielentila, jota kutsuu sotilaallis-patrioottinen hysteriaksi.
 – Meillä on kaksi lasta ja yhtäkkiä huomasimme, että heihin yritetään vaikuttaa koulussa ja jopa lastentarhassa. Pieni tyttäremme ryhtyi eräänä päivänä puhumaan fasisteista, jotka haluavat valloittaa Venäjän ja vihollisista, joita vastaan meidän on taisteltava. Kysyimme, että mistä olet saanut tuollaista päähäsi ja hän vastasi, että opettajat tarhassa ovat sanoneet näin.
 Troitskin pojan luokka taas oli pistetty kirjallisuustunnin sijaan teatteriin katsomaan Stalingradin taistelusta kertovaa elokuvaa.
 – Emme voineet enää mitenkään estää sitä, että lapsiamme aivopestään Putinin propagandalla. Tämä oli meille pääasiallinen syy muuttaa pois Venäjältä.
 Toinen syy oli se, ettei professorinakin työskennelleelle Troitskille enää löytynyt Venäjältä töitä.
 – Käytännössä minut ajettiin vähitellen pois kaikkialta: luennoistani esimerkiksi sanottiin, että ne eivät ole tarpeeksi korrekteja ja että niitä pitäisi ryhtyä sensuroimaan. Sitten sain kutsun Helsingin ja Tallinnan yliopistoihin, ja päätimme lähteä. Tällä hetkellä olen Venäjän kansalainen, joka työskentelee ulkomailla.
 Kotimaansa tulevaisuutta Troitski ei tällä hetkellä näe kovin valoisana.
 – Olen asian suhteen pessimistinen. Mutta jos Venäjällä alkaa vallankumous, olen ensimmäisenä barrikadeilla – riippumatta siitä, kuinka vanha tuolloin olen. Venäjä on kotimaani, jota rakastan ja jonka kulttuuria ihailen. Mutta maan hallitusta ja vallanpitäjiä vihaan, Artemi Troitski paukauttaa.

Tuhosiko rock-musiikki Neuvostoliiton? Uusi kirja kertoo venäläisistä vastakulttuureista: "Tehdään selvää Stalinista, pannaan ruutia sen sieraimeen"


Summary: Nykyinen hallituspuolue Syriza on saanut 31,5 ja opposition Uusi demokratia 39,8 prosenttia äänistä.

Kreikan hallitus vaihtuu ennenaikaisten parlamenttivaalien tuloksena. Kun äänistä oli laskettu lähes puolet, oli vasemmistolaisen hallituspuolue Syrizan ääniosuus 31,5 prosenttia ja opposition konservatiivisen Uusi demokratia -puolueen 39,8 prosenttia.
 Kreikan vaalijärjestelmä takaa voittajalle 50 lisäpaikkaa, joten Uusi demokratia on saamassa 300-paikkaiseen parlamenttiin ehdottoman enemmistön, 158 paikkaa. Syrizan paikkamäärä on 86.
 Pääministeri  Aléxis Tsípras  soitti seuraavaksi pääministeriksi nousevalle  Kyriakos Mitsotakisille  ja onnitteli tätä vaalivoitosta. Myöhemmin Tsípras tunnusti tappionsa myös julkisesti ja sanoi kunnioittavansa kansan tahtoa.
 – Tuodaksemme Kreikan sinne missä se on tänään, jouduimme tekemään vaikeita päätöksiä, joilla on raskas poliittinen hinta, Tsípras sanoi tiukkaan talouskuuriin viitaten.
 Syrizaa edustava valtiovarainministeri  Efkleídis Tsakalótos  sanoo puolueensa aliarvioineen opposition.
 Ateenalaisella äänestyspaikalla koirakin pääsi vaaliuurnalle. Orestis Panagiotou / EPA
 Mielipidetiedustelut povasivat ennen vaaleja juuri tällaista tulosta.
 Uusi demokratia voitti myös toukokuun europarlamenttivaalit.
 Lisää aiheesta:
 Palataanko Kreikassa dynastioiden aikaan? 6 olennaista asiaa määrittää tänään vaaleihin käyvää velkakriisimaata, joka on palaamassa normaaliin

Hallitus vaihtuu Kreikassa – Konservatiivit rökittivät vasemmiston vaaleissa


Summary: Sastamalan Suodenniemen kylälle perustettu Tuorin tislaamo on todennäköisesti Suomen pienin.

Viinapannu lorisee entisen kyläkaupan lihahuoneessa Suodenniemellä Pirkanmaan ja Satakunnan rajamailla.  Juhani Väisänen  ja  Ismo Halminen  vahtivat silmä tarkkana pannun lämpötilaa ja tuotteen ominaispainoa.
 Itse kehitellyn hunajaviinan, Huntikan, alkoholipitoisuus huitelee 80 prosentissa.
 – Tässä tippuu sydänviina, jossa on prosentit kohdillaan ja maku on sitä, mitä haetaan, sanoo tislaamomestarina häärivä Väisänen, eläkkeellä oleva lääkäri.
 Tuori Distilling Company on tällä hetkellä todennäköisesti Suomen pienin tislaamo. Viinantekolupa on ollut plakkarissa viime vuoden lokakuusta ja valmista tavaraa on tiputeltu muutaman sadan litran verran.
 Tuorin tislaamo Suodenniemellä on yksi Suomen pienimmistä viinatehtaista. Heli Mansikka / Yle
 Maalaismiesten ammattitaidolla ja huumorilla
 Idea omasta viinatehtaasta mainittiin ensimmäistä kertaa Väisäsen ja maanviljelijä  Mikko Tuorin  puheissa aikuisten partioreissulla Skotlannissa.
 – Katseltiin Mikon kanssa viskitislaamoa ja todettiin, että tuohan on ihan tehtävissä oleva homma normaalilla maalaismiehen ammattitaidolla. Siitä se sitten lähti.
 Haettiin turnauskestävät ja riittävän huumorintajuiset henkilöt, jotka kaikki vastasivat tahdon.  Juhani Väisänen
 Idean taakse kerättiin 10 hengen veljeskunta, jossa kaikki osaavat eri asioita. Osakkaiden ikähaarukka ulottuu kolmikymppisistä eläkeläisiin.
 – Tällaisella kylällä ihmiset kyllä tunnetaan, tiedetään, kuka mitäkin on. Haettiin turnauskestävät ja riittävän huumorintajuiset henkilöt, jotka kaikki vastasivat tahdon, Väisänen selittää.
 Kaikki osakkaat ovat sitoutuneet paiskimaan hommia myös tuotannossa. Yksi mukaan pyydetyistä oli Ismo Halminen.
 – Pari sekuntia mietin ja sanoin, että totta kai! Olen täysin eri alalta, mutta nyt olen esimerkiksi loistava tiskaaja. 80 prosenttia hommasta on tiskausta, entinen armeijan sotilaslentäjä sanoo.
 Tislaamobuumi tulee panimoryntäyksen vanavedessä
 Tuorin tislaamo on hyvä esimerkki viime aikoina Suomeen perustetuista lukuisista pienistä viinatehtaista.
 Suomessa on kaikkiaan reilut 80 yritystä, joilla on lupa tehdä kirkasta viinaa. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira arvioi, että niin sanottuja pientislaamoita on 10–20.
 – Vaikka kyse on luvanvaraisesta toiminnasta, tarkkaa lukua on vaikea antaa, sillä osa tislausluvan saaneista ostaa raaka-aineensa joko ulkomailta tai muilta tislaamoilta ja keskittyy viinan maustamiseen, Valviran ylitarkastaja  Markku Keskimäki  kertoo.
 .
 Tislaamo on saanut markkinoille tähän mennessä kaksi tuotetta. Gini syntyi ensimmäisenä, koska sen valmistus on nopeinta. Hunajaviina tehdään hunajamelassista, jota pitää ensin käydä useita viikkoja. Heli Mansikka / Yle
 Lupaprosessi on tiukka, mutta ei ylivoimainen, arvioi Tuorin tislaamon paperihommat hoitanut Väisänen.
 – Laajuutta kuvaa se, että menimme vuodenvaihteessa 2017–18 kaupparekisteriin, jonka jälkeen pystyimme anomaan lupia ja tekemään toimintasuunnitelmaa ja omavalvontasuunnitelmaa, laatimaan pohjapiirustuksia ja hakemaan rakennuslupia. Valmistusluvan lisäksi on haettava myös tukkumyyntilupaa, ostolupaa ja verottoman varaston lupaa, Väisänen luettelee.
 Kun tilat oli tarkastettu ja lupanippu kasassa, elettiin jo lokakuuta.
 – Prosessista jäi kuitenkin hyvä mieli. Esimerkiksi aina kun Valviraan soitti, sieltä ystävällisesti vastattiin, neuvottiin ja opastettiin, Väisänen kiittelee.
 Pientislaamo saa valita omat Alkonsa
 Vuonna 2018 tislausluvan sai kahdeksan yritystä. Alko on tehnyt pientuottajien pääsyn hyllyilleen mahdollisimman helpoksi.
 – Pientuottajat voivat vapaasti määritellä kymmenen myymälää ja verkkokaupan toimituskanavakseen, jos tuotantomäärä ei mahdollista valtakunnallista saatavuutta, sanoo Alkon Category Manager  Marjo Pelkonen .
 Alkon valikoimissa pientuottajien valmistamien ginien myynti kasvoi vuonna 2017 kahdeksan prosenttia.
 – Kasvussa yhdistyvät sekä kansainvälinen ja Suomessakin näkyvä ginitrendi sekä käsityöläisyyden arvostus. Väkevissä juomissa näkyy vahvasti myös viskien harrastaminen, Pelkonen sanoo.
 Lämpötilaa ja alkoholipitoisuutta seurataan tarkasti koko tislausprosessin ajan. Tuorin tislaamon viinapannu on kiertänyt jo useammassa viinatehtaassa. Suodennimelle se päätyi tamperelaisen Plevnan ja Lammin sahdin kautta. Kyläläisten hitsaustaitoja on käytetty pannun modernisointiin.  Heli Mansikka / Yle
 Oppi viinan tekemiseen kurssilta
 Ihan kylmiltään suodenniemeläiset eivät ole lähteneet viinaa polttelemaan.
 Toimintasuunnitelmaan oli kirjattu, että tietotaito hankitaan jostain EU:n alueelta. Ajatus oli, että koulutus löytyy jostain Ranskasta tai Italiasta, mutta lopulta kolmen miehen delegaatio lähetettiin kurssille naapurimaakuntaan Hämeeseen.
 – Kävi nopeasti ilmi, että laadukkain koulutus ja ennen kaikkea hinta-laatusuhde on kohdallansa Suomessa. Päädyttiin sitten  Pekka Uusilähteenmäen  ja  Esa Pesosen  kanssa Parolan taakse Lepaalle, Väisänen nauraa.
 Kolmikko kävi ensin tislauskurssit ja Väisänen juuttui koulunpenkille suorittamaan vielä viinintuotannon ammattitutkinnon.
 Osaamista on siirretty oppipojille eli muille osakkaille.
 Vaimon mielestä läträän viinan kanssa aamusta iltaan.  Ismo Halminen
 Ismo Halminen on perehtynyt käytettynä ostetun ja osakkaiden modernisoiman viinapannun saloihin.
 – Tietotaitoa on karttunut pikku hiljaa. Vaimon mielestä läträän viinan kanssa aamusta iltaan, Halminen sanoo.
 Tuorin tislaamossa uskotaan, että laatu lähtee raaka-aineista. Osaamistakin tarvitaan, sillä tislauksessa on hiukan enemmän liikkuvia osia kuin moni kuvittelee.
 Viinanteon prosessiin kuuluu, että välillä tuotosta maistetaan. Juhani Väisänen uskoo, että viinantekijänä hänellä on hyötyä entisestä ammatistaan. Esimerkiksi puhtaus ja steriiliys, joita tarvitaan, ovat menneet lääkärin hommassa selkäytimeen.  Heli Mansikka / Yle
 – Jos mäski menee pilalle, ei siitä tule hyvää viinaakaan enää. Mutta vaikka mäski olisi hyvää, kyllähän sen voi keittämällä pilata, kun jakaa sen väärin, Väisänen sanoo.
 – Viinan tekeminen on osattu vuosisadat ja prosessi on periaatteessa yksinkertainen, mutta kun yrittää saada jotain todella hyvää aikaiseksi, vaatii käsityötä saada resepti kohdalleen.
 Gini syntyy nopeasti, hunajaviina vaatii aikaa
 Erityisesti suomalaisten pikkutislaamojen ginit ovat niittäneet mainetta maailmalla. Myös suodenniemeläiset aloittivat katajanmarjaviinasta, mutta suurin intohimo kohdistuu itse kehiteltyyn tuotteeseen, hunajaviinaan.
 Ginin valmistus on noin viikon prosessi. Pirtu ostetaan valmiina, maustetaan, tislataan ja laimennetaan myyntikuntoon. Hunajaviinaan tarvittava mäski käy useita viikkoja, jonka jälkeen se tislataan.  Heli Mansikka / Yle
 Huntikan teossa tarvitaan myös käymistä, ja siksi mukana on Pekka Uusilähteenmäki, joka on harjoitellut sahdintekoa viitisenkymmentä vuotta. Hän on pärjännyt juomallansa myös lukuisissa suomenmestaruuskisoissa.
 Tislaamossa Uusilähteenmäki on saanut ratkaistavakseen kovan haasteen: miten saada hunaja käymään. Se ei nimittäin ole ihan helppo juttu, sillä hunaja sisältää muun muassa glukonihappoa, joka estää useimpien bakteerien lisääntymisen ja toimii hunajan säilöntäaineena.
 Pekka Uusilähteenmäki on kylillä tunnettu sahtimestari. Hänen osaamistaan tarvitaan hunajamäskin käyttämiseen. Heli Mansikka / Yle
 Nyt hunajamelassi jo käy, mutta täydellisyyteen pyrkivä sahtimestari ei ole tyytyväinen.
 – Haasteita piisaa. Vielä jää liikaa sokeria ja käymistä pitäisi saada nopeutettua. Sahti kävi kolmessa, neljässä päivässä ja tämä tuntuu nyt käyvän kuukausitolkulla. Mutta tämä on nyt vasta alkua, Uusilähteenmäki sanoo.
 Tislaamo aikoo erottua käsityöläisyydellä
 Suodenniemeläisten tislaamo haluaa erottua käsityöllä ja paikallisuudella. Yhtiön nimeksi valittiin Tuori Distilling, koska Tuori on yksi Suodenniemen vanhimmista kantatiloista.
 – Raaka-aineet hankitaan lähiseudulta ja työtä tehdään suurella tunteella,Väisänen sanoo ja toivoo, että myös asiakkaat antaisivat palautetta ja osaisivat vaatia.
 Tuori Distilling Company toimii entisen Itälinnan kaupan tiloissa Sastamalan Suodenniemellä. Heli Mansikka / Yle
 Suuria voittoja osakkaat eivät havittele, vaikka työtä tehdään tavoitteellisesti.
 – Eihän tämä vielä mikään "pisnes" ole. Tämä on startup-yritys, pari vuotta tämä syö rahaa. Kuluja on jonkin verran jo pystytty kattamaan. Mutta kyllä tässä tavoitteena oikeasti on, että tästä joku saisi työpaikan kylällä.
 Lue myös:
 Suomalaista huippuginiä ei saa mainostaa edes Intiassa – Suomen alkoholilaki hidastaa trendiviinojen maailmanvalloitusta
 Pohjoisen pikkukylän vodkaa kuljetetaan Afrikkaan, missä sitä halutaan myydä rikkaalle yläluokalle
 Koskenkorvan rinnalle kohoaa kasvavia viinatehtaita – Suomen viinabisnes keskittyy litroissa mitattuna Etelä-Pohjanmaalle

Lääkäri, sotilaslentäjä ja sahtimestari perustivat kavereidensa kanssa viinatehtaan – tislaavat nyt hunajasta elinvoimaa syrjäiselle kotikylälleen


Summary: EU-tutkijat tunnistavat johtovirkojen nimityksissä vahvimmin Ranskan Emmanuel Macronin kädenjäljen.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Maailma ei toimi niin kuin EU-parlamentti ennen vaaleja kuvitteli. Jos toimisi, Euroopan unionin komissiota johtaisi pian baijerilainen maltillinen konservatiivi  Manfred Weber .
 Jäsenmaat kävivät kymmenien tuntien painin, jossa kärkiehdokasmenettely painettiin rapaan ja komission johtoon esitetään toista saksalaista konservatiivia,  Ursula von der Leyeniä .
 Johdettiinko äänestäjiä harhaan? Vai äänestikö ylipäätään joku jotakuta kärkiehdokkaan takia?
 – On tämä ongelmallista. Itsekin olin kommentoimassa kärkiehdokkaiden keskustelua Ylellä, yliopistotutkija  Timo Miettinen  sanoo.
 Kenen työnjälki nimityspaketissa näkyy ja onko kärkiehdokasmenettely lopullisesti ohi? Kysyimme tätä kolmelta EU-tutkijalta,  Juhana Aunesluomalta  ja Timo Miettiseltä Helsingin yliopistosta ja  Teija Tiilikaiselta  Ulkopoliittisesta instituutista.
 Juhana Aunesluoma: Kärkiehdokasmenettelyn aika on ohi
 Oletko huomannut vaalien todellisen voittajan? Saksa otti upean vaikuttamisen paikan!  Angela Merkel  luottaa Leyeniin ja Leyen häneen. Komission johtaja tulee nyt suoraan Saksan vallankäytön sisäpiiristä, maalailee Juhana Aunesluoma, Eurooppa-tutkimuksen tutkimusjohtaja Helsingin yliopistosta.
 Saksan puolustusministeri Ursula von der Leyen on nousemassa EU-komission puheenjohtajaksi. Patrick Seeger / EPA
 – Ennen EU-vaaleja olisi voinut olla vaikea myydä äänestäjille ajatusta, että kaiken jälkeen komissiota johtaakin Saksa. Siis Merkelin oikea tai vasen käsi, Aunesluoma sanoo.
 Aunesluoma näkee, että nimityspaketissa ei ollut kyse vain yhden ihmisen – kuten Ranskan presidentin  Emmanuel Macronin  – suhmuroinnista, vaan syy on rakenteissa.
 Ennen EU-vaaleja olisi voinut olla vaikea myydä äänestäjille ajatusta, että kaiken jälkeen komissiota johtaakin Saksa. Siis Merkelin oikea tai vasen käsi.  Juhana Aunesluoma
 Kärkiehdokasmenettely oli nimittäin rakennettu oloihin, joita ei enää ole. Kun ajatus syntyi 2000-luvun alussa, Eurooppa oli eri kuin nyt. Euroopan maat ovat ryhmittyneet toisin, Brexitiä odotetaan, Visegrad-maat haluavat toisennäköistä Eurooppaa kuin muut, ja parlamentin puoluejako on sirpaloitunut.
 Aunesluoma väittää, että uusi dynamiikka on olennaisesti mutkikkaampi kuin entinen ja siksi kärkiehdokasmenettelyn aika on ohi. Vahvaa vaalivoittajaa ei enää erotu, eikä parlamenttiin synny kunnon enemmistöä.
 Tutkimusjohtaja Juhana Aunesluoma arvioi, ettei kukaan halua enää pilata uraansa ryhtymällä kärkiehdokkaaksi.  HY
 Kärkiehdokkaiden nimittäminen, johon europarlamenttiryhmät vaalien alla ryhtyivät, ei ole mikään virallinen systeemi.
 – Lissabonin sopimus edellyttää, että parlamenttivaalien tulos pitää ottaa huomioon komission valinnassa.  Menettely on vain tulkinta siitä.
 Europarlamenttivaalien lopputulos näkyy tämänkertaisessa nimityspaketissa mutta jäsenvaltioiden kautta. Ja myös niin, että kärkiehdokasmenettely lensi näyttävästi roskikseen, Aunesluoma sanoo.
 – Lopputulos ei ole ihan surkea. Keskeiset valtakeskukset ovat integroituneet, kun Saksa ja Ranska vaikuttivat lopputulokseen. EPP:n  Victor Orban  ei halunnut Weberiä. Samoin Visegrad-maat tulivat kuulluiksi, kun EU-komission varapuheenjohtajasta Frans Timmermansista ei tullut presidenttiä. Meillä on nyt kuitenkin konsensus.
 Tämä on vähän kuin Suomen ulkopolitiikka. Presidentti johtaa yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Tositilanteessa sitten jompi kumpi johtaa.  Juhana Aunesluoma
 Eurooppa on pyrkinyt toisaalta luomaan parlamentarismia EU-parlamentin ja komission välille, toisaalta jäsenmaat ovat käyttäneet valtaa. Nyt mentiin taas valtioiden väliseen neuvotteluun. Aunesluoman mielestä olisi päätettävää, mitä halutaan.
 – Tämä on vähän kuin Suomen ulkopolitiikka. Presidentti johtaa yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Tositilanteessa sitten jompi kumpi johtaa.
 Aunesluoman mielestä kärkiehdokasmenettely kohtaa loppunsa myös käytännönläheisistä syistä. Kukaan varteenotettava nimi tuskin enää ryhtyy kärkiehdokkaaksi. Kiitoksena kampanjatyöstä EPP:n Manfred Weberin poliittinen ura on aika tavalla pilalla.
 – Kuka hullu haluaisi enää lähteä, siinä tekee itsestään pellen.
 Timo Miettinen: EU on enemmän valtioliitto kuin liittovaltio
 Kyllä, lopputulos on looginen. Nimittäin siitä näkökulmasta, miten EU on toiminut talouskriisin jälkeen. Jäsenmaat käyttävät enenevässä määrin valtaa, ja parlamentti jää sivuosaan lakeja säätämään. Näin arvioi yliopistotutkija Timo Miettinen Helsingin yliopistosta.
 – Taustalla on parlamentin sirpaloituminen: kaksi suurinta ryhmää ei enää pysty sopimaan asioita kahden kesken, joten joudutaan vaikeampiin järjestelyihin.
 Voi hyvin olla, että kärkiehdokasmenettelyn olemassaolo perustui vain jäsenmaiden hyvään tahtoon. Jo pitkään näytti siltä, että Saksa ja Ranska eivät ole innostuneita siitä.   Timo Miettinen
 Enemmistöä eivät muodosta vain kokoomusryhmä ja sosiaalidemokraatit, vaan mukaan tarvitaan myös liberaaliryhmiä. Siksi nimityspaketti jouduttiin kasaamaan laajemmista aineksista. Ja kasaajana näyttää olevan Ranskan presidentti Emmanuel Macron.
 Miettinen arvioi, että Macronin tavoitteet paketti täyttää täysin: Ranskalainen pankinjohtaja  Christine Lagarde  ei aja talouskuria vaan elvyttävämpää politiikkaa. Komission puheenjohtaja on saksalainen EPP:stä mutta puolustuspolitiikassa Ranskan takuunainen. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja on liberaali kuten Macron.
 – Merkel oli sovitteleva ja äänesti tyhjää.
 Yliopistotutkija Timo Miettinen pitää jäsenmaiden vallan kasvua syynä kärkiehdokkaiden sivuuttamiselle. Yle
 Parlamentti ei esitä komission nimittämisessä kuin sivuroolia. Tehtävä kuuluu neuvostolle, ja parlamentin työ on hyväksyä esitys. Ehkä kärkiehdokasmenettelyn tarina oli tässä.
 – Voi hyvin olla, että sen olemassaolo perustui vain jäsenmaiden hyvään tahtoon. Jo pitkään näytti siltä, että Saksa ja Ranska eivät ole innostuneita siitä.
 Jotenkin johtajat pitää silti nimittää. Miettinen ajattelee, että EU alkaa ehkä mieltää itsensä enemmän tavalliseksi kansainväliseksi organisaatioksi. Parlamentin tehtävä on valmistella lainsäädäntöä.
 – EU on enemmän valtioliitto kuin liittovaltio.
 Teija Tiilikainen: Hyvä että siellä vihdoin on naisia
 On kokonainen kimppu tekijöitä, jotka pysäyttivät kärkiehdokkaiden etenemisen: ainakin Macron, Merkel ja parlamentin EPP-ryhmä. Näin arvioi Ulkopoliittisen instituutin johtaja Teija Tiilikainen.
 Ranskan Macron ilmaisi selkeästi haluavansa johtopaikoille kaksi naista. Hän käytti valtaa koko nimityspaketissa, sillä hänen oma puolueryhmänsä liberaalit ei kärkiehdokasmenettelyllä olisi yltänyt tärkeimmille paikoille.
 Ulkopoliittisen instituutin johtaja Teija Tiilikainen epäilee Saksan ja Ranskan halunneen pitää vallan jäsenmailla.  Jarno Kuusinen / AOP
 Merkel taas epäili menettelyä jo viisi vuotta sitten ja siksi Eurooppa-neuvoston papereihin tuli merkintä, että menettelyyn palataan.
 EPP-ryhmä puolestaan ilmoitti, että jos Weber ei nouse komission johtoon, sinne ei nouse kukaan kärkiehdokkaista.
 Saksa ja Ranska ottavat vetovastuuta historiallisessa taitekohdassa.  Teija Tiilikainen
 Jos Weber olisi valittu, systeemi olisi sillä sinetöity. Nyt kärkiehdokasmenettely veti vesiperän - mikä ei tarkoita vielä mitään, arvioi Tiilikainen.
 - Mikä estää puolueita asettamasta jälleen kärkiehdokkaita? Ehdokkaita löytynee, koska se tuo eurooppalaista näkyvyyttä.
 Tiilikainen näkee nimityspaketin lopputuloksessa paluun juurille. Johtajuutta tarvitaan nyt, kun arvoja kyseenalaistetaan, britit ovat lähdössä ja maahanmuuttopolitiikasta ei millään saada sovittua.
 – Nyt siellä on saksalainen ja ranskalainen. Se symboloi, että alkuperäiset jäsenmaat asemoituvat ja näyttävät suuntaa. Ne ottavat vetovastuuta historiallisessa taitekohdassa, Tiilikainen tiivistää.
 Mutta ensimmäisenä asiana kuitenkin: on hyvä, että siellä vihdoin on naisia, Tiilikainen sanoo.
 Lue myös:
 Suomi vetää nyt "EU-turisteja" – Testaa, nokittaisitko heidät tiedoillasi vai joutuisitko pulaan
 Demarit, vihreät ja perussuomalaiset kritisoivat EU-komission puheenjohtajavalintaa – suomalaiset harkitsevat jopa äänestävänsä von der Leyeniä vastaan

Näin kärkiehdokkaista tehtiin romua - EU-tutkija Juhana Aunesluoma: Kuka enää tekisi itsestään pellen?


Summary: Autot olivat tulossa Rovaniemen Ferrari-tapahtumasta.

Seitsemän Ferrari-merkkisen auton letka ajoi tänään huomattavaa ylinopeutta Nelostiellä, kertoo Sisä-Suomen poliisi. Asiasta kertoi ensin Iltalehti.
 Autot ajoivat 80:n nopeusrajoitusalueella 147 kilometriä tunnissa, poliisi kertoo STT:lle. Poliisin mukaan kuljettajat saivat sakkolaput liikenneturvallisuuden vaarantamisesta.
 Autot olivat ohitelleet muita ohituskaistalla, Sisä-Suomen poliisin tilannekeskuksesta kerrotaan STT:lle. Kaikki ylinopeutta ajaneet Ferrarit saatiin poliisin mukaan pysäytettyä. Poliisin mukaan autot olivat ulkomaan rekisterissä, joten kuljettajatkin olivat todennäköisesti ulkomaalaisia.
 Keskisuomalaisen mukaan kuljettajat odottivat jonossa poliisiauton ulkopuolella puoli viiden aikaan Äänekoskella niin sanotussa Honkolan risteyksessä. Ferrarikuljettajia kaahasi ja ohitteli vaarallisesti muita autoilijoita Tikkakosken kohdalla Keskisuomalaisen mukaan jo perjantaina.
 Lehden mukaan Ferrarit kävivät viikonloppuna Rovaniemen Ferrari-tapahtumassa, josta kertoo puolestaan Lapin Kansa. Tänään autot olivat matkalla etelään.

Ferrariletka ajoi tuntuvaa ylinopeutta Nelostiellä – seitsemälle kuljettajalle sakot


Summary: Epstein on aiemmin paistatellut julkisuudessa poliitikkojen ja kuninkaallisten kaverina.

Tunnettu yhdysvaltalainen investointipankkiiri  Jeffrey Epstein  on pidätetty epäiltynä alaikäisten tyttöjen seksikaupasta. Epstein otettiin kiinni myöhään lauantaina New Yorkissa.
 66-vuotiaan Epsteinin epäillään hyväksikäyttäneen alaikäisiä tyttöjä Floridassa ja New Yorkissa, kertoo uutistoimisto AP. Uutistoimisto Reutersin mukaan hän kiistää syyllisyytensä.
 Poliitikkojen ja kuninkaallisten kanssa kaveerannut Epstein on aiemminkin ollut vastaavanlaisten rikosepäilyjen kohteena. Hänen tuttavapiiriinsä ovat kuuluneet muun muassa presidentti  Donald Trump , entinen presidentti  Bill Clinton  ja prinssi  Andrew .
 Vuonna 2007 hän tunnusti syyllisyytensä alaikäisten prostituutiota koskeviin rikoksiin ja hänet merkittiin seksuaalirikollisten rekisteriin Floridassa. Vastineena tunnustuksestaan hän sai lievän tuomion ja pystyi jatkamaan työntekoa 13 kuukauden vankeustuomionsa ajan. Epstein maksoi tuolloin alaikäisille uhreilleen korvauksia.
 Yhdysvaltain oikeusministeriö on selvittänyt, toimittiinko tapauksessa aikoinaan oikein.
 Lisää aiheesta:
 Britannian prinssi Andrew liitetty seksirikossyytöksiin Yhdysvalloissa

Tunnettu investointipankkiiri Jeffrey Epstein pidätettiin alaikäisten tyttöjen seksikaupasta epäiltynä – tuttavapiirissä Trump ja Clinton


Summary: Yrittäjät vaativat työttömille myös keppiä eli tukien leikkaamista, jos työnhaku ei ole tarpeeksi aktiivista.

Monen työttömyysturvaa niukentava, Sipilän hallituksen aktiivimallin leikkuri on parhaillaan matkalla kuopattavaksi.
 Aktiivimallista vastaava ministeri  Aino-Kaisa Pekonen  (vas.) kertoo, että leikkurin romutustyö on jo käynnistetty sosiaali- ja terveysministeriössä.
 – Aktiivimalli ja aktiivimallin leikkuri on erittäin epäoikeudenmukainen. Kenenkään aktiivisuutta työllistyä ei voi tällä lailla mitata.
 Pekonen vakuuttaa myös, että hallituksella ei ole ketunhäntä kainalossa ja että tilalle tuotaisiin uusi leikkuri.
 – Ei ole suunniteltu leikkureita tilalle. Katsomme, että kepin sijaan tarvitaan tehokkaita työllistymiskeinoja.
 Ärinää purkamisesta hallituskumppaneiden kesken
 Koko historiansa ajan kiistelty aktiivimalli on ehtinyt nostattaa myös hallituksen sisällä ainakin pienen myräkän.
 Valtiovarainministeri  Mika Lintilä  (kesk.) ja keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Antti Kurvinen  ovat ehtineet  ärähtää työministeri   Timo Harakalle  (sd.), joka sanoi taannoin, että työttömyysturvan aktiivimalli voidaan purkaa heti paikalla.
 Edellisen, keskustavetoisen hallituksen hankkeen purkaminen ei liene keskustalle aivan helppo juttu.
 Valtiovarainministeri Lintilä kiiruhti muistuttamaan, että hallitusohjelmassa lukee: " Puretaan aktiivimallin leikkurit ja velvoitteet, kun työllisyysvaikutuksiltaan vastaavista toimista on sovittu ."
 Tämä tarkoittaa keskustan mukaan sitä, että ennen kuin purkamisurakkaan ryhdytään, on odotettava lokakuuhun, jolloin aktiivimallin vaikutusarvio valmistuu.
 Keskustalähteen mukaan kyse voisi olla vaikutuksista, jotka koskisivat 5 000–12 000 ihmisen työllisyyttä.
 Myös keskustan ryhmyri Antti Kurvinen ärähti Harakalle  Uuden Suomen haastattelussa  sooloilusta ja vaati noudattamaan hallitusohjelmaa.
 Sosiaali- ja terveysministeri Aino-Kaisa Pekonen kuitenkin kiistää tyystin ristivedon hallituksessa.
 – Ei tämä hallituksessa mitenkään hierrä. Voin ihan puhtaalla omallatunnolla sanoa, että aktiivimallin purkamisesta ei ole hallituksessa epäselvyyttä.
 Yrittäjät vaativat myös keppiä työttömälle
 Laskevien kannatuskäyrien kanssa viime aikoina kipuillut keskusta saattaa tuntea painetta niskassaan Suomen Yrittäjien viime aikojen vaatimuksesta.
 Suomen yrittäjien pääekonomisti Mika Kuismasen mukaan työtön tarvitsee sekä keppiä että porkkanaa.  Mårten Lampén / Yle
 Yrittäjien pääekonomisti  Mika Kuismanen  sanoo, että kun aktiivimallia puretaan, työttömille ei voi tarjoilla pelkkää porkkanaa eli työllistämispalveluja.
 – Keppiä ei saa jättää kokonaan käyttämättä. Sopiva yhdistelmä keppiä ja porkkanaa. Olen Lintilän kanssa samaa mieltä, että työttömien aktivoinnista ei voi tehdä hätiköityjä johtopäätöksiä. Aktiivimalli on ollut voimassa vasta niin vähän aikaa, ettemme tiedä johtopäätöksiä.
 Kuismanen varoittelee siirtymisestä ideologisesti laidalta toiselle. Kun häneltä kysyy, ovatko Suomen Yrittäjät sitä mieltä, että työttömän korvauksen leikkaaminen lisää ihmisten työllistämistä, kuuluu kaksijakoinen vastaus:
 – Emme ole sitä, mieltä, että se yksinään lisää työllisyyttä, mutta rahallisen panoksen suuruus on osa kokonaispakettia, johon kuuluvat parannetut työvoimapalvelut.
 "Ihmisten pahoinvointi lisääntyi merkittävästi"
 Viime vaalikaudella perustuslakivaliokunnasta kuultiin aktiivimallista kriittistä ääntä muun muassa siinä, että työttömän mahdollisuudet työnsaantiin ja aktiivimallin ehtojen täyttämiseen ovat kovin epätasa-arvoiset eri puolilla Suomea.
 Työttömien Keskusjärjestön puheenjohtaja Irma Hirsjärvi kertoo, että aktiivimalli on köyhdyttänyt pienituloisia entisestään.  Niko Mannonen / Yle
 Työttömien Keskusjärjestön puheenjohtaja  Irma Hirsjärvi  muistuttaa, että varsinaista asiantuntijaa eli työtöntä itseään olisi kuunneltava.
 – Olisi pitänyt kuunnella niitä yli 140 000 ihmistä, jotka allekirjoittavat aktiivimallia vastustavan adressin.
 Hirsjärvi muistuttaa myös huolellisesta lainvalmistelusta.
 – Aktiivimalli olisi pitänyt lakkauttaa heti, kun kävi ilmi, että ihmisten pahoinvointi lisääntyi merkittävissä määrin. Meille tuli heti vuonna 2018 viestiä siitä, että ihmisten pahoinvointi lisääntyi merkittävästi. Ihmiset putosivat toimeentulotuelle ja diakoniatyön asiakkaiksi. Työttömien Keskusjärjeston Terveydeksi -hanke kertoi vakavan viestin siitä, että ihmisten hyvinvointi heikkeni.
 Myös TE-keskusten toiminnan heikkeneminen vaikeutti työttömien elämää.
 – Lähetän nyt terveiset ihmisille, jotka ovat hyvin toimeentulevia ja jotka vaativat aktiivimallin voimassa pysyttämistä. Tutustukaa ihmeessä selvityksiin, jotka kertovat ongelmista, jotka aktiivimalli ihmisille on aiheuttanut!

Aktiivimallin leikkuri jo matkalla romukoppaan - Ministerin mukaan uutta "ruoskaa" työttömälle ei suunnitella


Summary: Suomessa tavataan eniten saksantorakkaa eli russakkaa ja ranskantorakkaa.

Ihmisen voittokulku on ollut kohtalokasta monille eläinlajeille, mutta ainakin yksi laji näyttää pystyvän panemaan tehokkaasti vastaan.
 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan torakat kykenevät kehittämään hyvin nopeasti vastustuskyvyn myrkyille kuin myrkyille. Jopa sellaisille, joiden kanssa ne eivät aiemmin ole joutuneet tekemisiin.
 Indianassa sijaitsevan Purduen yliopiston tutkijat halusivat testata, kuinka monessa sukupolvessa torakoiden vastustuskyky kehittyy. Heidän ajatuksenaan oli kehittää mahdollisimman tehokas tapa päästä eroon näistä yleensä haitallisina pidetyistä hyönteisistä.
 Koe-eläimenä oli saksantorakka eli Suomessakin tuttu russakka. Kohteena oli kolme populaatiota, joiden kotiosoitteina oli asuintaloja Indianassa ja Illinoisissa.
 Kuusi kuukautta kestäneen jakson aikana testattiin russakoiden vastustuskykyä kolmelle tunnetulle hyönteismyrkylle: abamektiinille, boorihapolle ja tiametoksamille. Myrkyt toimivat kaikki hieman eri tavalla. Yksi saattaa esimerkiksi iskeä hermostoon ja toinen hyönteisen ulkoiseen tukirankaan.
 Yhdessä testissa annettiin ensin yhtä myrkyistä ja seuraavaksi toista ja sitten kolmatta. Koe uusittiin kolmen kuukauden jälkeen. Toisessa testissä torakoille tarjoiltiin kolmen myrkyn cocktailia täydet kuusi kuukautta. Lopuksi kokeiltiin vielä yhtä myrkkyä populaatiolle, jonka vastustuskyky oli heikko.
 Myrkyt tehosivat kehnosti
 Kaikista eri tavoin tarjoilluista myrkyistä ja myrkytystavoista huolimatta useimmat torakkapopulaatiot pysyivät hyvin voimissaan, eikä niiden koko pienentynyt. Tämä päti myös tapauksessa, jossa torakat saivat kaikkia myrkkyjä yhdellä kertaa eli tavalla, joka tuholaisten hävittäjien mielestä on yleensä paras konsti.
 Tutkijoiden mielestä tämä viittaa siihen, että torakat kykenivät kehittämään nopeasti vastustuskyvyn kaikille kokeissa käytetyille myrkyille.
 Yksi poikkeus kuitenkin havaittiin: kun torakoille tarjoitiin abamektiinigeelillä höystettyjä herkkupaloja, saattoi osa yhdyskunnasta kadota – jos niiden vastustuskyky oli valmiiksi heikko.
 Russakan latinankielinen nimi on Blattella germanica.   Erik Karits / A
 Torakat elävät noin sadan päivän ikäisiksi. Nopea evoluutio edistää vastustuskyvyn kehittymistä. Tutkijoiden mukaan seuraavaksi onkin geenitutkimuksilla selvitettävä, miten torakat kehittyvät.
 Selvää on silti, että jos tutkimuksen tulokset pätevät, eivät pelkät hyönteismyrkyt riitä pitämään torakkakantaa kurissa. Myrkkyjen lisäksi tarvitaan esimerkiksi erilaisia ansoja ja sekä ahkeraa siivoamista.
 Tutkimus on julkaistu  Scientific Reportsissa . Siitä uutisoi muun muassa  The Guardian.
 Suomea torakat eivät ole vielä vallanneet
 Jo aiemmin torakoista on arveltu, että ne saattaisivat yhtenä harvoista eläimistä selvitä jopa ydinsodasta.
 Miksi ei siis myös talvesta? Jos evoluutio muokkaa niitä vauhdikkaasti niin eikö niiden pitäisi jo lisääntyä vilkkaasti myös meillä pohjan perukoilla? Vai ovatko ne jo täällä?
 Tuholaistorjuntaa tarjoavan Rentokil-yrityksen mukaan torakkatapaukset eivät ole lisääntyneet heidän työlistoillaan.
 Tekninen päällikkö  Jouni Siltala  kertoo, että torakkakeikkoja riittää joka kuukaudelle, mutta niiden määrä ei ole lisääntynyt esimerkiksi lutikkatapausten lailla.
 Yleensä keikoilla tulee vastaan juuri russakkoja, mutta toisena lajina on ranskantorakka.
 Pitkään alalla toiminut Siltala muistelee, että 30 vuotta sitten maatiloilla oli vielä vanhaa russakkakantaa, mutta nyttemmin se on hävinnyt.
 Nykyisin torakat ovat lähinnä matkailijoiden mukanaan tuomia, sanoo Siltala.
 Lue myös:
 Lajien Punainen lista – Katso, mitkä Suomen eläimet ovat vaarantuneet
 Näiden kuuden lajin suojeleminen voisi estää Suomen luonnon köyhtymisen – "Ei luonnon monimuotoisuuden pelastaminen ole vaikeaa"

Torakat taitavat periä maan – ainakin jos uuteen tutkimukseen on uskominen


Summary: Iranilla on varastoissaan laitteistot uraanin korkeaan rikastamiseen. Lähiviikkoina on useita neuvottelumahdolllisuuksia.

Iranin sunnuntainen ilmoitus, että se alkaa rikastaa uraania viiden prosentin vahvuuteen on varoituslaukaus kansainväliselle yhteisölle, arvioi Washingtonista neuvonantaja  Olli Heinonen , Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n entinen varajohtaja.
 Heinonen toimii nykyisin Foundation for Defense of Democracies -ajatushautoman neuvonantajana.
 – Iran haluaa nähdä, kuinka kansainvälinen yhteisö tähän vastaa eli suostuvatko ne pakotteiden poistoon. Vastaus tuskin on Iranin toiveiden mukainen.
 Heinonen arvioikin, että Iranin seuraava looginen askel ei ole enää rikastusasteen nostaminen vaan lisäsentrifugien asentaminen.
 – Iranilla on Natanzissa käytössä 5 000 sentrifugia ja varastoissaan 12 000 lisää, kaikkine lisälaitteineen ja käyttövalmiina.
 Sentrifugeja yhdistelemällä Iranilla on mahdollisuus rikastaa uraania yhteen ydinaseeseen vuodessa ja lyhimmillään se saa aseuraanin käyttöön neljässä kuukaudessa, muistuttaa Heinonen.
 Tätä kansainvälinen yhteisö pelkää ja tämä oli se syy, miksi Iranin kanssa tehtiin ydinsopimus vuonna 2015.
 Olli Heinonen pitää myönteisena Iranin atomienergiajärjestön johtaja  Behrouz Kamalvandin  sunnuntaista lausuntoa, jonka mukaan Iranilla ei ole teknisiä tarpeita lähteä tuottamaan 20%:sti rikastettua uraania Teheranin tutkimusreaktoriin .
 Jos rikastusaste nousisi tätä korkeammalle, niin siihen olisi löydettävä aivan eri perustelut.
 Lähiviikkoina monta neuvottelumahdollisuutta
 Neuvonantaja Olli Heinonen luettelee kolme kokousta, joissa Iranin ydinlaitoskiistasta päästään keskustelemaan.
 Ensimmäisenä on jo tulevana keskiviikkona Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n hallintoneuvoston kokous, jossa Iran-kysymys on ainoana asiana listalla. Sieltä Heinonen ei odota ihmeitä.
 Suuremmat odotukset Heinosella on viikon päähän maanantaihin, heinäkuun 15:.nteen.
 Tuohon mennessä Ranskan presidentti  Emmanuel Macron  yrittää saada kaikki osapuolet keskusteluyhteyteen.  Hän puhui tästä Iranin presidentin Hasan Rouhanin kanssa puhelimitse eilen lauantaina.
 Tämä kolmas yritys voisi olla ns. Joint Comissionin kokous ulkoministeritasolla, arvioi Heinonen.
 Komissio valvoo Iranin ydinsopimusta. Siihen kuuluvat Saksa, Ranska, Englanti, Iran, Venäjä ja Kiina. EU on puheenjohtaja ilman äänestysoikeutta.
 'Ei olla sotaputkessa'
 Olli Heinonen ei usko, että ydinohjelmakiistassa oltaisiin putkessa, joka johtaa sotaan. Tätä ei mikään osapuoli halua.
 – Asioita on katsottava eteenpäin eikä taaksepäin.
 Presidentti  Donald Trump  haluaa neuvotella, mutta sopimukseen olisi Yhdysvaltojen mielestä saatava ydinohjelman lisäksi Iranin asekaupat Lähi-idän alueella ja sen tuki eri ryhmille.
 Eurooppa puolestaan haluaa pitää ydinohjelmasopimuksen omana pakettinaan.
 Nämä ehdot olisi saatava sovitetuiksi yhteen ja se on vaikeaa, sanoo Heinonen.
 Hän muistuttaa myös tulevista vaaleista. Trump voi jatkaa Yhdysvalloissa tai sitten ei.
 – Kuka hyvänsä Yhdysvalloissa voittaa, hän tuskin voi palata Iranin ydinsopimukseen entisin ehdoin.
 Vaalit ovat tulossa myös Iraniin, vuonna 2021.
 – On mahdotonta, että Iranin tuleva presidentti kannattaisi ajatusta, että maa luopuisi ydinohjelmastaan.
 Hasan Rouhanin toimikaudet presidenttinä tulevat täyteen seuraaviin vaaleihin mennessä.
 Lisää aiheesta:
 Iranilla on vielä pitkä matka ydinasekelpoiseen uraaniin – STUKin asiantuntija: "symbolinen liike, jolla korostetaan sopimuksen rikkomista" 7.7.2019
 Iran ilmoitti rikastavansa uraania yli ydinsopimuksessa sovitun rajan – neuvottelija: "Teheran on antanut tarpeeksi aikaa diplomatialle"  7.7.2019
 Iranin ratkaisuehdotus kiistaan uraanin rikastamisesta: "Eurooppalaisten tulisi ostaa öljyä Iranilta"  2.7.2019

IAEA:n entinen varajohtaja Olli Heinonen:
Iran testaa, suostuuko kansainvälinen yhteisö neuvottelemaan pakotteiden poistosta


Summary: Kotimaisilla osaajilla riittää kansainvälistä kysyntää ja Suomessa järjestetään myös VISIO Festivalin kaltaisia tapahtumia, joiden painopisteinä ovat DJ- ja klubikulttuuri.

VISIO Festival pakkasi tänä viikonloppuna tuoretta koti- ja ulkomaista DJ-ja klubikulttuuria festivaalin muotoon Helsingissä. Tapahtumassa esiintyivät muun muassa  Legowelt  ja  Paula Temple , ja sitä on ollut kuratoimassa äskettäin Ibizalla esiintynyt DJ-tuottaja  Katerina , jolla riittää tällä hetkellä kysyntää Suomen ulkopuolella.
 – Esiintymistarjouksia ulkomaille tulee todella paljon ja tämä kesä tuo tullessaan aika paljon reissaamista, Katerina toteaa.
 Hän oli äskettäin esiintymässä Ibizan Circoloco-tapahtumassa, joka sujui kaikin puolin hyvin.
 – Ibizalla minulle iski ennen keikkaa maailmanlopun migreeni ja menin lavalle tärisevin käsin. Vastaanotto oli kuitenkin sen verran lämmin ja kaikki pelasi niin hienosti, että keikasta muodostui nautittava kokonaisuus.
 VISIO Festivalin yleisöä Xinloin keikan aikana.  Jussi Mankkinen / Yle
 Tanssijoita VISIO Festivalilla.  Jussi Mankkinen / Yle
 Piakkoin Katerina esiintyy myös Latvian Festivāls Komētassa, Puolan Garbicz Festivalilla sekä Helsingin Flowssa. Hän on myös vetänyt omaa radio-ohjelmaa ja levyttänyt kansainväliselle, Berliinissä majapaikkaansa pitävälle Cómeme-merkille.
 – Olen tehnyt hirveän paljon töitä urani eteen jo useamman vuoden ajan. Luulen, että koska minulla on ollut muutama julkaisu, joista ihmiset ovat pitäneet ja jotka ovat saaneet huomiota kansainvälisestikin, se on syy, miksi minua pyydetään yhä enemmän keikoille, Katerina pohtii.
 Ilman omaa musiikkia DJ:n on nykyisin vaikea erottua massasta.
 – Suurimmalla osalla menestyvistä DJ:stä on musiikillinen ura, eli he ovat samalla myös muusikkoja ja musiikintekijöitä. Oma juttuni tulee vahvimmin esille juuri musiikissani: siinä on paljon tunnetta ja välillä myös melankoliaa, jossa on kuitenkin mukana toiveikkuutta, Katerina toteaa.
 DJ-työskentelyä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Undergroundia ei ole enää olemassa
 Myös Katerinan kanssa yhteistyötä tekevä ja VISIO Festivalilla samalla lavalla esiintynyt DJ-tuottaja Sansibar saa yhä useammin esiintymiskutsuja ulkomaille. Hän on esiintynyt tänä vuonna muun muassa Sveitsissä, Saksassa, Venäjällä ja Ruotsissa.
 – Ehkä se kertoo, että teen joitakin asioita oikein. Kaikkihan näin sanovat, mutta pyrin erottautumaan muista soittamalla musiikkia, josta pidän itsekin. Soitan aika paljon omaa musiikkiani sekä myös biisejä, joita kaverini minulle lähettävät, Sansibar sanoo.
 DJ Sansibar esiintymässä... Jussi Mankkinen / Yle
 ...ja keikan jälkeen backstagella.  Jussi Mankkinen / Yle
 Sansibarin suuriin idoleihin kuuluvat  Iggy Popin  lisäksi Legowelt sekä  Mika Vainio.
 – Kuuntelen todella paljon hyvin erilaista musiikkia, ja yksi suosikkini on detroitilainen  DJ Stingray .
 Sansibarin mukaansa DJ- ja klubikulttuurissa näkyy tällä hetkellä etenkin undergroundin käsitteen liudentuminen.
 – Tuntuu siltä, ettei niin Suomessa kuin muuallakaan maailmassa ole enää olemassa undergroundia – että internetin myötä kaikki on nyt kaikkien ulottuvilla. Olen huomannut, että kun Helsingissä tapahtuu jotakin, niin tuo sama asia toteutuu myös jossakin toisessa paikassa, ja näin on etenkin DJ-kentällä. Aika näyttää, onko tämä sitten hyvä vai huono asia.
 Xinloi esiintymässä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Progressiivista body musicia
 VISIO-festivaalin konsepti syntyi pari vuotta sitten, kun  Shpat Qeremi  ja  Tony Joakim  saivat idean yhdistää klubikulttuuria ja festivaalia. Molemmat olivat aiemmin olleet järjestämässä underground-tapahtumia ja klubi-iltoja. VISIO Festivalilla underground näkyy ja kuuluu raskaampana ja tummempisävyisempänä tanssimusiikkina, kuten esimerkiksi DJ-tuottaja  Xinloin  kohdalla.
 – Kyse on progressiivisesta body musicista. Tätä tekee vähän niin kuin itselleen: tykkään tanssia polyrytmien tahtiin ja pidän tuollaisesta todella vellovasta rytmistä. Kehoni on mukana tiettyjen rytmipisteiden välisessä liikkeessä, Xinloi toteaa.
 Xinloi esiintymässä.  Jussi Mankkinen / Yle
 DJ Different esiintymässä.  Jussi Mankkinen / Yle
 VISIO Festivalin yleisöä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Xinloi on mukana myös ennakkoluulottomia ja kokeellisia soundeja tuottavassa World Mood Programme -kollektiivissa, jossa vaikuttavat  Pekka Airaxin ,  Agamwe ,  YSI  sekä Bendagram.
 Xinloi itse pitää muun muassa brittiläisestä teknoartisti  Regisistä.
 – Esikuvani kylläkin vaihtuvat päivittäin. Isäni on muusikko, ja hänellä on aina ollut todella iso levykokoelma. Sieltä olen sitten imenyt itseeni muun muassa Depeche Modea ja New Orderia. Joskus saatan innostua myös maailmanmusiikista.
 VISIO Festivalin yleisöä.  Jussi Mankkinen / Yle
 VISIO Festivalin visuaaleja Helsingin Suvilahdessa. Sade yllätti tapahtuman perjantaina.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lontoo, Berliini – ja Helsinki
 Xinloin mukaan klubikulttuurin tila Suomessa on tällä hetkellä todella hyvä.
 – Voi sanoa, että Helsingissä esiintyvät samat nimet kuin Lontoossa ja Berliinissäkin ja isot kotimaiset klubit tarjoavat myös nuorille mahdollisuuden järjestää tapahtumia.
 Katerinan mielestä Suomessa tapahtuu tällä hetkellä välillä vähän liikaakin.
 – Yleisö on jo saanut niin paljon: joka viikonloppu on tapahtumia, joissa esiintyy ulkomaisia DJ-tähtiä. Se ei oikein tunnu enää miltään. Mutta ainakin täällä tapahtuu ja paljon, ja se on ihan hienoa.
 DJ-tuottaja Katerina Jussi Mankkinen / Yle
 Jatkuvasti uusia aluevaltauksia tekevällä Katerinalla on myös selvät suunnitelmat tulevaisuuden suhteen.
 – Viiden vuoden kuluttua haluan olla entistä parempi musiikin tuottaja, se on suurin tavoitteeni – tästä hetkestä loppuelämääni asti se on se kaikkein isoin juttu. Soitan jatkossakin mielelläni DJ-keikkoja, jos puitteet ja muut asiat ovat kohdallaan, mutta en ihan mitä tahansa keikkoja haluaisi tehdä. Se kuuluu myös tavoitteisiini.

DJ-kulttuuri elää kulta-aikaa: kotimaiset DJ:t valloittavat maailmaa ja underground nostaa klubitapahtumissa päätään


Summary: Migos-yhtyeen solistit jäivät jumiin Frankfurtin lentokentälle lentokoneen teknisten ongelmien vuoksi.

Rap-artisti  Travis Scottin  tuuraajaksi eilen kiinnitetyn hiphop-trio Migosin esiintyminen peruuntui. Bändin tekninen henkilökunta ehti jo saapua Ruissaloon aamulla, mutta solistit Quavo, Offset ja Takeoff jäivät jumiin Frankfurtin lentokentälle lentokoneen teknisten ongelmien vuoksi.
 Esiintymisen oli tarkoitus alkaa kello 22.30. Festivaaliorganisaatio valmistautui pidentämään festivaalin aukioloaikaa, jotta bändi olisi myöhästyessäänkin ehtinyt lavalle. Korvaava lentokone löydettiin kello 21.15, mutta koneelle ei ehditty löytää lentäjää ja Migosin konsertti jouduttiin perumaan.
 Ruisrock sai lauantaina tiedon Travis Scottin konsertin peruuntumisesta. Syyksi artisti ilmoitti logistiikkaongelmat. Migosin keikan peruuntumisen myötä Rusirock jäi ilman pääesiintyjää sunnuntaina.
 Lue aiheesta lisää:
 Travis Scott perui keikkansa Ruisrockissa – tilalla esiintyy hiphop-trio Migos

Jo toiset oharit Ruisrockille! – Travis Scottin tuuraajaksi kiinnitetyn hiphop-trion keikka peruuntui


Summary: Haavisto vierailee useissa maissa neuvottelemassa Sudanin tilanteesta.

Ulkoministeri  Pekka Haavisto  (vihr.) matkustaa lähiaikoina Sudaniin ja useisiin Punaisenmeren ja lähialueen maihin keskustelemaan Sudanin tilanteesta.
 Ulkoministeriön tiedotteen mukaan ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, komission varapuheenjohtaja  Federica Mogherini  on valtuuttanut hänet keskustelemaan Euroopan unionin puolesta sekä tilanteesta maassa että siitä, miten kansainvälinen yhteisö voi tukea Sudania sen siirtymävaiheessa.
 Vierailujensa aikana Haavisto tulee välittämään eri viranomaisille ja sidosryhmille EU:n kannan Sudanin tilanteeseen sen mukaisesti, mitä ulkoasiainneuvostossa sovittiin kesäkuun puolivälissä. Matkansa jälkeen Haavisto raportoi vierailuista 28 ulkoasiainneuvoston jäsenmaalle.
 Haaviston matka Sudaniin ja Etiopiaan, Egyptiin, Saudi-Arabiaan ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin on seurausta äskettäisestä  ilmoituksesta , jossa Sudanin kenraalit ja siviiliprotestoijat kertoivat päässeensä sopuun lähivuosien hallinnosta.
 Haavisto vierailee Addis Abebassa 10. heinäkuuta ja tapaa siellä Etiopian valtion edustajia ja Afrikan unionin keskeisiä toimijoita. 11. heinäkuuta Haavisto tapaa sekä Sudanin siirtymäajan sotilasneuvoston että Forces for Freedom and Change -oppositiorintaman edustajia ja muita Sudanin neuvottelukumppaneita.
 16.-18. heinäkuuta Haavisto vierailee Egyptissä, Saudi-Arabiassa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
 Ulkoministeriö kertoo, että Haavistolla on mittavat tiedot Sudanista, koska hän toimi vuosina 2005-2007 Euroopan unionin erityisedustajana Sudanissa ja Darfurissa ja vuonna 2007 YK:n erityisasiantuntijana Darfurin rauhanprosessissa.

Ulkoministeri Pekka Haavisto neuvottelemaan Sudanin tilanteesta EU:n puolesta


Summary: Suomen pohjoisin koulutuspaikka tunnetaan paikkana, jossa ei helpolla pääse. Juuri sen takia monet hakeutuvatkin sinne.

Etelästä päin tulleesta bussista hyppää ulos hiljaisen oloisia nuoria miehiä. Katse hakee suuntaa mihin lähteä. Askel on vielä kevyt, selässä ei paina armeijan täyspakkaus.
 Alokkaat ohjataan liikuntasaliin, jossa heidän tavaransa tutkitaan.
 – Tässä suoritetaan henkilöiden tavaroihin kohdistuvaa etsintää. Etsimme vaarallisia esineitä, huumausaineita sekä alkoholia. Niitä emme kasarmille halua ja ne otetaan heti alussa pois, kertoo luutnantti  Jussi Sorjonen .
 Ivalon Rajajääkärikomppania on Suomen pohjoisin varusmiesten koulutuspaikka. Maanantaina Ivalossa aloitti noin 130 alokasta. Heistä noin 20-40 henkilöä tulee keskeyttämään palveluksensa. Usein palvelus keskeytetään terveydellisistä syistä.
 Viime vuonna Suomessa palveluksensa  keskeytti 15,7 prosenttia varusmiehistä.
 Täytenä armeijan reppu painaa jopa 40 kiloa. Kaija Länsman / Yle
 ”Varmasti tämä on yksi kovimmista paikoista mitä tässä maassa on”
 Ivalon Rajajääkärikomppanialla on nuorten miesten keskuudessa tietty maine. Paikka tunnetaan siitä, ettei helpolla pääse ja hyvää fyysistä kuntoa vaaditaan.
 Ivalolainen  Joonas Kasurinen  on todella valmis palvelukseen. Varusmiespalvelukseen astumispäivänä Kasurisella oli monenlaisia ajatuksia, toisaalta jännitti, mutta samalla odotti jo armeijan alkamista.
 – Kaipasin itselleni haasteita, siksi halusin Ivaloon. Odotan jo harjoitusleirejä, kertoo Kasurinen samalla, kun viikkaa vaatteita kaappiinsa alikersanttien ohjeiden mukaisesti.
 Luutnantti Sorjonen vahvistaa komppanian kovan maineen.
 – Varmasti tämä on yksi kovimmista paikoista fyysisesti, mitä tässä maassa on.
 Ivalolainen Joonas Kasurinen odottaa jo harjoitusleirejä. Hän halusi Rajajääkärikomppaniaan juuri sen kovan maineen vuoksi. Kaija Länsman / Yle
 Päästäkseen Ivaloon suorittamaan palvelusta, alokkaalta toivotaan reipashenkisyyden lisäksi myös hiihtotaitoa ja vatsalihaksia. Hyväksi kunnoksi luetaan 12 minuutin juoksutestissä yli 2700 metrin suoritus.
 – Toivomme saavamme tänne henkilöitä, joilla on jonkinlaista liikunnallista taustaa, jotta paikat kestäisivät palveluksessa, kertoo Sorjonen.
 – Meillä ei ole pääsykokeita. Välillä tänne eksyy henkilöitä, joille palveluksen suorittaminen käy haasteelliseksi, usein juuri terveydellisisistä syistä, jatkaa Sorjonen.
 Luutnantti Sorjonen on kouluttanut uransa aikana myös  laskuvarjojääkäreitä.  Sorjonen sanoo, että Ivalon harjoitukset eivät ole kovin erilaisia kuin laskuvarjojääkäreillä.
 – Jos otetaan meidän parhaimmat ryhmät verrokiksi, niin ei se paljon siitä jää. Vastaavia harjoituksia täällä Ivalossakin vedetään. Meidän parhaat ryhmät ovat kilpailukykyisiä.
 Rajajääkärikomppaniassa vietetään  maastossa miltein 50 yötä.  Rankimmat fyysiset osuudet sijoittuvat palveluksen loppuaikaan. Silloin käydään viikon mittainen loppusota. Myös selviytymisharjoitukset maastossa ovat vaativia.
 – Harjoituksissa ei erikseen tarvitse mitään kovuutta lähteä hakemaan. Olosuhteet ovat täällä sellaisia, että ne kyllä haastavat henkilökuntaakin ihan riittävällä tasolla, sanoo Sorjonen.
 Juho Veijola tuli Iistä asti suorittamaan palvelustaan Ivalon Rajajääkärikomppaniaan. Kaija Länsman / Yle
 Aamukampa ei ole hankittuna ja odotuksissa siintää hien lisäksi kyyneleet
 Iistä kotoisin oleva  Juho Veijola  sovittaa päähänsä puolustusvoimien talvilakkia. Palvelukseen astuminen toi vatsan täpötäyteen perhosia.
 – Jännitti ihan älyttömästi. Luulen, että kaikkia muitakin jännittää. Odotan verta, hikeä, kyyneleitä ja kaikkea sellaista, kuvailee Veijola tuntemuksiaan samalla kun kärrää vaatekärryään tupaa kohti.
 Armeijasta puhuttaessa mieleen nousee aamukampa. Sen avulla laskettiin armeijassa jäljellä olevia aamuja. Veijolalla ja muillakin alokkailla on edessään yli 160 aamua. Puoli vuotta palvelevat kotiutuvat ennen joulua.
 Aamukampaa Veijolalla ei ole.
 – Ei vissiin paljon tuota tukkaakaan jää päähän, mitäpä sitä sitten sillä kammalla tekisi, naurahtaa hieman jo rentoutunut Veijola.
 Tänään alokkaat ovat kokeneet ensimmäisen herätyksensä armeijan harmaissa. Varmaa on, ettei se herätys ole yhtä lämmin ja pehmeä kuin äidit tekisivät.
 – Jos on äidin nurkista tottunut heräämään, niin saattaa hiukkasen kiire tulla, kun nopeasti pitää saada punkka tehtyä ja vaatteet päälle. Ei sinne auta jäädä venymään, sanoo Sorjonen.

Iiläinen alokas Veijola odottaa Ivalon kovamaineiselta Jääkärikomppanialta verta, hikeä ja kyyneliä


Summary: Buffet on vuosien saatossa edustanut ihmisille valinnanvapautta ja yltäkylläisyyttä. Nykypäivänä ne muistuttavat meitä siitä, miten paljon heitämme ruokaa hukkaan.

Syö niin paljon, kuin jaksat. On varaa valita.
 Buffetin eli seisovan pöydän asiakaslupaus on hyvin yksinkertainen.
 Vaikka nykyään yhä useampi arvostaa ruoan laatua enemmän kuin määrää, buffet-pöytien suosio on pitänyt.
 Suomessa buffetin edeltäjä on muuten viinapöytä.
 1800-luvulla ateria tyypillisesti aloitettiin viinapöydällä, johon kuului ryypyn lisäksi leipää, voita ja yksinkertaisia lisukkeita.
 Buffet on ollut myös osa juhlaa. Idässä juhlissa on suosittu niin sanottua istuvaa pöytää, kun taas lännessä on ollut seisova pöytä.
 Yltäkylläisyydellä on kuitenkin varjopuolensa: ruokaa jää helposti yli.
 Kaikesta Suomessa syntyvästä  ruokahävikistä  ravintoloiden osuus on noin 20 prosenttia.
 Lisäksi ravintoloissa ruokaa menee suhteessa enemmän hukkaan kuin esimerkiksi kotitalouksissa.
 Kun suomalaiset ostavat kotiinsa ruokaa, siitä menee hävikkiin noin kuutisen prosenttia. Ravintoloissa puolestaan kaikesta myydystä ja käsitellystä ruoasta noin 20 prosenttia päätyy hävikkiin. Ero on iso.
 Toki kotona ruokaa syödään enemmän, ja kotitalouksien osuus kaikesta syntyvästä ruokahävikistä on suurempi eli noin 30 prosenttia.
 Ravintoloissa ruokahävikkiä syntyy eri vaiheissa: on varastointi-, keittiö-, tarjoilu- ja lautashävikkiä. Buffet-ravintoloissa korostuu kuitenkin juuri tarjoiluhävikki.
 Buffetin eli seisovan pöydän edeltäjä on viinapöytä, mutta myös voileipäpöytä. Voileipäpöytä oli erityisen suosittu 1800-luvun lopulla. Antti Kolppo / Yle
 Joukkoruokailu opetti syömään kasviksia, miksei se opettaisi muutakin?
 Nykypäivänä, ja etenkin lomallaan, buffetiin voi törmätä niin hotellin aamiaisella, huoltoaseman lounaalla kuin laivaristeilylläkin.
 Yle selvitti, miten juuri näissä buffeteissa ruokahävikkiä on pyritty vähentämään.
 Asiaa kysyttiin kolmelta laivayhtiöltä, kolmelta hotelliketjulta ja kahdelta tienvarsilla ruokaa tarjoavalta ketjulta. Nämä kaikki myös vastasivat Ylen esittämiin kysymyksiin.
 Vastauksista ilmeni, että yhtenä merkittävänä keinona on ollut asiakkaiden ohjaaminen ja opastaminen – osaksi näkymättömästi, mutta osaksi näkyvästi.
 Selkeä muutos on siinä, että nyt ruokahävikistä puhutaan ääneen.
 On kylttejä, joissa asiakkaita kehotetaan ottamaan ruokaa vain sen verran, kuin jaksaa syödä.
 On hyväksytty se, että buffet-elämys ei mene pilalle, vaikka kaikki linjastot eivät pursuaisikaan täynnä ruokaa alusta loppuun asti.
 Ja jos joku tätä ihmettelee, hänelle kerrotaan syy: halu vähentää ruokahävikkiä.
 Voivatko ravintolat vaikuttaa ihmisten tapaan syödä?
 Helsingin yliopiston ruokakulttuurin professorin  Johanna Mäkelän  mukaan historia on osoittanut, että näinkin voi käydä.
 – Suomessa on joukkoruokailun perinne, joka on koulu-, työpaikka-, ja opiskeluruokailun kautta saavuttanut valtavan määrän ihmisiä, Mäkelä sanoo.
 Osaksi tämän perinteen ansiosta suomalaiset ovat oppineet syömään kasviksia.
 – Nykyisinhän näihin ruokapalveluihin sisältyy aina salaattipöytä, josta ihmiset voivat valita tuoreita kasviksia. Tämä ei ole sellainen asia, joka olisi ollut osana suomalaista ateriaa läpi vuosisatojen.
 Koulujen ja työpaikkojen ruokaloista tuttu salaattipöytä on opettanut suomalaisia syömään kasviksia. (Arkistokuva) Tapio Rissanen / Yle
 Voi siis hyvin olla, että ravintoloiden välittämällä viestillä on merkitystä.
 – Ihmisen toiminnan muutos on mahdollinen, kun se, mitä tavoitellaan, on niin konkreettinen ja näkyvä: eli että ei tule hävikkiä, Mäkelä toteaa.
 Yritysten motiivi ryhtyä hävikkitalkoisiin ei kuitenkaan ole pelkästään jalo. Ruokahävikki on myös taloudellinen kysymys.
 Tästä Mäkeläkin muistuttaa, mutta toteaa, että asiassa ei välttämättä ole ristiriitaa.
 – Jos otamme ilmastonmuutoksen tosissaan, niin silloin jotain on tehtävä kaikkien ruokatottumuksille.
 Kaikkea on tarjolla, muttei liikaa
 Laivabuffetia katkarapuineen voisi sanoa jo jonkinlaiseksi klassikoksi.
 Buffet-ruokailu onkin kuulunut laivoille risteilyjen alkuajoilta eli 1960-luvulta lähtien. Tuolloin oli uutta, että seisovasta pöydästä sai niin kylmät kuin lämpimätkin ruoat sekä jälkiruoan.
 Laivayhtiöt julkaisivatkin oppaita, jotta asiakkaat osaisivat hakea ruokalajit omille lautasilleen ja ottamaan kutakin lajia kohtuudella.
 Katkaravut ovat myös Eckerö Linen laivabuffetin ikisuosikki.
 Buffet-ravintolassa työskentelevä  Maiju Pylvänäinen  putsaa kylmäpöytää ruokailun jäljiltä samalla, kun M/S Finlandia lipuu Helsingistä kohti Tallinnaa.
 Pylvänäisen nostelemat tarjoiluastiat eivät ole tyhjiä, eikä se kuulema ole tarkoitustakaan, mutta roskiin asti ruokaa päätyy vähemmän kuin aikaisemmin.
 M/s Finlandian laivabuffetissa Maiju Pylvänäinen pitää huolta siitä, että kaikkea on tarjolla, muttei liikaa. Antti Kolppo / Yle
 Eckerö Linelta nimittäin kerrotaan, että he onnistuivat viime vuonna vähentämään kaikkea laivalta syntyvää ruokajätettä noin 25 prosenttia eli neljänneksen aiempaan verrattuna.
 Vaikka ruokajätteeksi lasketaan myös esimerkiksi kahvinporot, merkittävin vähennys on tapahtunut ruokahävikin – ja nimenomaan buffetin ruokahävikin – määrässä.
 Keinot tähän ovat olleet melko yksinkertaisia, mutta toisaalta sellaisia, joita ei vielä jokunen vuosi sitten mietitty.
 – Ennen pidettiin huolta vain siitä, että pöydät notkuivat täynnä ruokaa, m/s Finlandian ravintolatoiminnoista vastaava  Miika Rintala  vertaa.
 Henkilökunnan muuttunut asenne onkin ollut yksi iso tekijä hävikin vähentämiseksi.
 Esimerkiksi Pylvänäisen tehtävänä on huolehtia, että kaikkea ruokaa on tarjolla, mutta ei liikaa, vaan juuri sopivasti senhetkiseen asiakasmäärään nähden.
 – Kun asiakkaat ovat tulleet sisään ja jonot ovat ohi, yhdistän tarjoilulinjat yhteen, Pylvänäinen kertoo.
 Esimerkiksi nyt tyhjän tarjoilulinjaston päässä on taulu, jossa asiakkaille selitetään, että linjastoa ei sillä hetkellä täytetä ruokahävikin torjumiseksi.
 Yhtäjaksoisesti Miika Rintala on ollut laivalla töissä reilut kymmenen vuotta, mutta ensivisiittinsä hän teki risteilymaailmaan jo vuonna 1992. Vielä tuolloin buffetissa juomia tarjoiltiin pöytiin, kun nyt viininkin saa hakea itse hanasta. Antti Kolppo / Yle
 Taulu on tarpeen, sillä tarjoilulinjastojen sulkeminen saattaa aiheuttaa asiakkaissa paniikin siitä, että hän jää jostain paitsi. Tosiasiassa koko valikoima on tarjolla buffetin alusta loppuun asti.
 M/S Finlandian yhdensuuntainen matka Helsingin ja Tallinan välillä kestää vain noin reilut kaksi tuntia, mutta kiireisimpinä päivinä buffetissa saattaa syödä parikin tuhatta asiakasta.
 Kun määrät ovat suuria, pienilläkin teoilla on vaikutusta.
 Ruoan hamstraus on vähentynyt
 Laivoilla huomiota on kiinnitetty myös siihen, millaisessa muodossa ruoka kannattaa tarjoilla.
 Toki aina ruoka on pyritty laittamaan esille mahdollisimman näyttävästi, mutta nyt asiaa on mietitty ruokahävikin kannalta.
 Tallink Siljan viestintäjohtaja  Marika Nöjd  kertoo, että heillä pelkästään lohen hävikki väheni 30 prosentilla, kun he ryhtyivät tarjoilemaan sitä valmiina annospaloina.
 – Kun lohi on esillä kokonaisena ja ihmiset annostelevat sitä itse, kala jää väkisin lopulta ruman näköiseksi eikä kukaan halua enää ottaa sitä, Nöjd kuvaa.
 Vastaavanlainen esimerkki kerrotaan myös Viking Linelta: yhtiön laivoilla ruokia, kuten graavilohi, on vaihdettu pienempiin annoskokoihin.
 Myös tarjoiluastioiden kokoa pienentämällä on pystytty vaikuttamaan siihen, että ruokaa ei jää niin paljon yli.
 Sekä Tallink Siljan että Viking Linen laivoilla ruokahävikkiä on saatu vähennettyä, mutta määriä laivayhtiöt eivät osanneet arvioida.
 Sekä Tallink Siljalla että Viking Linella on  erilaisia hankkeita käynnissä ruokahävikin torjumiseksi. Tallink Silja tekee yhteistyötä ympäristöjärjestö WWF:n kanssa ja Viking Linea asiassa auttaa kansainvälinen Winnow-yritys. Mauri Ratilainen / AOP
 Vaikka ravintolat kuinka pyrkisivät ennakoimaan asiakasmääriään ja suunnittelisivat tarjoilupöytänsä hävikkiä silmällä pitäen, vastuussa ovat myös asiakkaat.
 Kun tarjolla on montaa eri sorttia herkkuja, ruokaa tulee helposti haalittua liikaa.
 Tästä Tallink Silja ja Viking Line ovat pyrkineet asiakkaitaan muistuttamaan esimerkiksi kylttien avulla.
 Ruoan hamstraus onkin selvästi vähentynyt, arvioidaan kaikista laivayhtiöistä.
 – Sanotaan vielä noin kymmenen vuotta sitten ihmiset ottivat ruokaa paljon enemmän ja sitä vain jätettiin lautasille. Ajatus ilmeisesti oli, että kun ruoasta on maksettu, niin otetaan koko rahan edestä, Miika Rintala Eckerö Lineltä sanoo.
 Asiakkaiden opastus hotelliaamiaisella vähensi hävikkiä yli puolella
 Lounasbuffetit tulivat Suomeen hotellien ja ravintoloiden kautta 1960- ja -70-luvuilla. Erilaiset sesonkipöydät, kuten joulupöytä, olivat tuolloin suosittuja.
 Nykyään lounasbuffetin antimista pääsee nauttimaan myös tienvarsilla. Ravintola-annoksista lounasta meneekin ABC-ketjun huoltoasemilla eniten.
 Huoltoasemaravintoloille yksi vaikeimmista pulmista on ennakoida päivän asiakasmäärä.
 Myös ABC-huoltoasemilla asiakkaita on ohjeistettu ottamaan ruokaa kohtuudella. Kuva Porvoon ABC-asemalta. (Arkistokuva) Yle/Stefan Härus
 Pihaan voi koska vain pyyhkäistä bussiautollinen porukkaa, joka tyhjentää lounaspöydän hetkessä.
 Tässä on kuitenkin kehitytty, sanoo ABC-ketjun kehityspäällikkö  Tero Hänninen .
 – Hektisessä arjessa voi tuntua siltä, että linja-autoja tulee jatkuvasti yllättäen, mutta loppujen lopuksi suurin osa päivistä on ennustettavissa historiatietojen perusteella, Hänninen kertoo.
 Asiakaskunnan tunteminen on myös HelmiSimpukka-ketjun mukaan yksi keino estää ruokahävikin syntymistä.
 ABC-asemilla asiakkaita opastetaan laivayhtiöiden tapaan ottamaan ruokaa kohtuudella. Tietoa ruokahävikistä on välitetty esimerkiksi erityisillä hävikkiviikoilla.
 – Olemme saaneet työntekijöiltä palautetta siitä, että ruokahävikin määrä tai se, mitä keittiöön palautuu, ovat vähentyneet, kehityspäällikkö Hänninen toteaa.
 Valistuksella – jos sitä sellaiseksi saa kutsua – on saatu näkyviä tuloksia myös hotellien aamiaisbuffeteissa.
 Sokos Hotelsin konseptipäällikkö  Janina Nurmela  kertoo, että ketjun hotellissa Porissa lautashävikki väheni seurantaviikkojen välillä lähes 65 prosenttia, kun asiakkaita kehotettiin ottamaan lautaselleen vain sen verran, kuin jaksaa syödä.
 "Positiivista viestintää", kuten Nurmela asiakkaiden ohjeistusta kutsuu, aiotaan siirtää nyt myös muihin ketjun hotelleihin.
 Aamiaisbuffetit yleistyivät hotelleissa todennäköisesti 1970-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä Suomeen saapuivat myös brunssit. (Arkistokuva) Esa Huuhko/Yle
 Asenteiden muutos on huomattu myös Lapland Hotels -ketjun hotelliaamiaisilla.
 Ketjun mukaan heillä ruokahävikkiä jää yllättävän vähän – kiitos valveutuneiden asiakkaiden. Toki tarkalla suunnittelulla ja esillepanollakin on merkitystä, Lapland Hotelsista kerrotaan.
 Ylen haastattelemista yrityksistä ainoastaan Scandic-hotelliketju kertoi laittavansa ylijäävän ruoan myyntiin toisaalla. Scandic tekee yhteistyötä  ResQ Club -hävikkiruokasovelluksen  kanssa osassa hotelleissaan.
 Hotelliketjun mukaan he ovat viimeisen vuoden aikana myyneet sovelluksen avulla 20 000 annosta, jotka muuten olisivat menneet hukkaan.
 Ollaanko yltäkylläisyydestä palaamassa takaisin niukkuuteen?
 Suomessa elää yhä ihmisiä, jotka muistavat sota-ajan ja silloisen pulan ruoasta.
 – Suomalaisen syömisen tarina on ollut pitkään niukkuuden tarina. Tilanne, että voimme valita mitä vain ja milloin vain, on oikeastaan aika uusi, ruokakulttuurin professori Johanna Mäkelä sanoo.
 Tähän saumaan juuri buffetit ovat iskeneet: ne ovat edustaneet yltäkylläisyyttä ja valinnanvapautta.
 Toisaalta on syntynyt uusia sukupolvia, jotka ovat tottuneet siihen, että ruokapöytään saa kaiken, mitä haluaa.
 Ovatko ihmiset pääsemässä irti ajatuksesta, että kaikkea pitää olla saatavilla ja heti?
 Tätä Mäkelä on miettinyt.
 – Olemme tilanteessa, jossa pitää pohtia, mikä on kuluttajien toivoman valinnanvaran ja hukkaan menevän ruoan yhteys, Mäkelä toteaa.
 Hän ottaa esimerkiksi myös sesonkiajattelun: tarvitseeko esimerkiksi kaupoissa ja ravintoloissa tarjota mansikoita ympäri vuoden, jos ne kiikutetaan sinne toiselta puolelta maapalloa?
 Ruokahävikki ei ole suurin ympäristöpahis, mutta se on turhaa
 Kun katsotaan ruoan ympäristövaikutuksia, ruokahävikin rooli ei ole siinä suurin. Hävikkiä enemmän ympäristöön vaikuttaa esimerkiksi se, mitä ihmiset syövät.
 Ruokahävikki on kuitenkin turhaa.
 Yksikään Ylen haastattelemista yrityksistä ei pystynyt antamaan tarkkoja lukuja ruokahävikin määrästään.
 Tulevaisuudessa hävikkiä on kuitenkin seurattava tarkemmin, sillä sitä vaatii jo EU:kin.
 Suomen on ensi vuodesta alkaen ilmoitettava elintarvikejätteensä määrä komissiolle.
 Kaikesta Suomessa syntyvästä ruokahävikistä 20 prosenttia tulee ravintoloista. Kotitalouksien osuus on 30 prosenttia. Antti Kolppo / Yle
 Koska toimijoita ei velvoiteta mihinkään,  Luonnonvarakeskus  kehittelee parhaillaan seurantajärjestelmää, jonka tarkoituksena on kerätä ruokaketjun toimijoilta hävikkitietoja. Tiedot toimitetaan eteenpäin EU:lle.
 Lisäksi Suomi on sitoutunut YK:n toimintaohjelmaan, jonka yhtenä tavoitteena on pyrkiä puolittamaan ravintoloista, kaupoista, kotitalouksista ja muista ruokaketjun eri vaiheista syntyvä hävikin määrä vuoteen 2030 mennessä.
 Ruokahävikkiin on nyt selvästi tahtoa puuttua.
 Siitä on helppoa aloittaa, sillä ruokahävikin torjumisella ei oteta kantaa ruokavalioon eli siihen, mitä ihmisten lautasille päätyy.
 Juttua varten on haastateltu myös Luonnonvarakeskuksen tutkijaa Hanna Hartikaista ja Hotelli- ja ravintolamuseon tutkijaa Anna-Elina Hintikkaa.

Syö vain se mitä jaksat, muistutetaan nykyisin niin laivalla, huoltoasemalla kuin hotellin aamiaisellakin – Yle selvitti, miten buffet-ravintolat ovat vähentäneet ruokahävikkiään


Summary: Helsingin käräjäoikeus tuomitsi kaksi syytetyistä miehistä vankeusrangaistuksiin.

Helsingin käräjäoikeus on tuominnut United Brotherhood -rikollisjärjestöön ja sen alajengi Bad Unioniin kuuluvat miehet vankeusrangaistuksiin muun muassa törkeän kiristyksen yrityksestä.
 Miehet kiristivät uhrilta rahaa, koska tämä oli puhunut poliisille toisessa rikostutkinnassa. Häntä uhattiin oikeuden mukaan muun muassa polviin ampumisella ja perheenjäsenten päiden irrottamisella. Kiristetyllä on myös pieni lapsi.
 Poliisi pääsi kuitenkin väliin, ja kiristys jäi yritykseksi.
 Bad Unioniin kuuluva sai vuoden ja kolme kuukautta ehdollista vankeutta, ja United Brotherhoodiin kuuluva mies tuomittiin vuoden ja neljän kuukauden ehdottomaan vankeuteen. Kolmas jutussa syytetty mies vapautui kaikista syytteistä.
 Lue lisää:
 Helsingin käräjäoikeus antaa tänään ratkaisunsa jengiläisen kiristysjutussa – yksi syytetyistä pakoili viranomaisia Albaniassa

Kahdelle jengiläiselle tuomiot törkeästä kiristysyrityksestä


Summary: Vaikka trendit vaihtuvat hitaasti, kesän sää vaikuttaa selvästi eri juomien myyntiin.

Eri juomien myynti on takkuillut epävakaisten säiden vuoksi mökkipaikkakunnilla. Perinteiset tottumukset kesäjuomien suhteen näyttävät kuitenkin olevan ennallaan.
 Esimerkiksi Turun saariston mökkipaikkakunta Kustavissa olut pitää pintansa ykkösenä, kertoo Sale Majakan myymäläpäällikkö  Kari Pohjantähti .
 – Ei se maailma suuremmin ole muuttunut. Uuden alkoholilain myötä myös lonkeron myynti on tosin jonkin verran kasvanut.
 Virvoitusjuomien myynti sen sijaan on jäänyt Kustavissa tänä kesänä vähäiseksi koleiden säiden vuoksi.
 Sama viesti kuuluu Etelä-Savossa sijaitsevalta Sulkavalta. K-Market Wiljamin kauppias  Heikki Kolehmainen  sanoo, että epävakaiset säät näkyvät selkeästi myös alkoholimyynnissä.
 – Ei ole tullut vielä hellekesän myyntiä, ja tämän takia luontainen kysyntä on jäänyt toistaiseksi pieneksi.
 Myös Kolehmainen kertoo keskioluen pitäneen paikkansa myyntitilastojen ykkösenä, mutta alkoholilain kokonaisuudistuksen myötä on Hietasen kauppaan tullut uusi suosikki.
 – Perinteinen vahva lonkero on ollut selkeä villitys koko puolentoista vuoden ajan, kun se on kaupoissa ollut myynnissä.
 Sen sijaan makeat siiderit eivät ole hänen mukaansa olleet kysyttyjä. Toisaalta kauppias uskoo tämänkin tasaantuvan lämpimämpien ja tasaisempien säiden tullessa.
 Ostoskoriin napataan yhä useammin pienpanimo-olut tai alkoholiton vaihtoehto
 Alkon myyntitilastoista selviää, että kesällä suositaan raikkaita ja kevyitä juomia. Roni Rekomaa / Lehtikuva
 Myös Alkon liiketoimintajohtaja  Kari Pennanen  kertoo sään vaikuttavan todella paljon eri juomaryhmien myyntiin. Trendit ovat kuitenkin hänen mukaansa pysyneet samana tänäkin kesänä säistä riippumatta.
 – Kesäaikaan roseviinit, kuohuviinit sekä kuohuviinipohjaiset drinkit ovat olleet kovassa suosiossa.
 Epävakaisen kesän takia hän mainitsee punaviinien olevan suosittuja, kun taas lämpimillä säillä ihmiset suosivat kevyitä ja raikkaita juomia.
 Vaikka olut on edelleen ykkössuosikki, sen kulutus on vähentynyt viime vuosien aikana, selviää Panimoliiton  tilastoista . Tämä näkyy myös kesäisissä juomatottumuksissa. Nyt on  trendikästä panostaa määrän sijaan laatuun.
 – Olutkulttuuri vahvistuu Suomessa, mikä näkyy siinä, että oluen juominen on monen kohdalla vaihtunut ennemminkin erilaisten käsityöläisoluiden maistelemiseksi, kertoo Panimoliiton viestintäpäällikkö  Essi Lindqvist.
 Yhä useampi  myös valitsee kesäjuomaksi alkoholittoman oluen.
 – Määrällisesti alkoholittomia oluita myydään edelleen aika vähän alkoholillisiin verrattuna, mutta suosio kasvaa ripeää tahtia, Lindqvist kertoo.
 Lue lisää:
 Uusi alkoholilaki ei lisännytkään kulutusta – Syy oli vahvan oluen ja lonkeron hinta
 Ykkösolut elää uutta renessanssia: Känni ei ole enää cool, siksi yhä useampi valitsee matala-alkoholillisen oluen

Punaviini maistuu kylmänä kesäpäivänä paremmin kuin kevyt ja raikas kuohuviini – mökkipaikkakunnilla odotellaan parempia juomasäitä


Summary: Turun ammattikorkeakoulun katsastustoiminnan epäselvyydet paljastuivat viime vuonna.

Turun ammattikorkeakoulussa vastuuasemassa ollutta henkilöä vastaan on nostettu syyte törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä, kertoo syyttäjä.
 Syyte liittyy epäiltyihin laittomuuksiin autojen katsastuksissa, joita koulussa on tehty osana ajoneuvo- ja insinööriopintoja. Ammattikorkeakoulu on myöntänyt jo aiemmin, että maahantuontikatsastuksia on tehty sekä lakien että oppilaitoksen omien ohjeiden vastaisesti.
 Syyte törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä ja rekisterimerkintärikoksesta on nostettu yhtä ihmistä vastaan, jonka toimenkuvaan oppilaitoksessa kuului katsastustoiminta.
 Lue lisää:
 Haamukatsastukset saivat Turun ammattikorkeakoulun luopumaan katsastustoiminnasta – "Omavalvonnassamme on tässä kohtaa ollut puutteita"
 Turun AMK:n katsastustoiminnan epäselvyydet poliisitutkintaan

Turun ammattikorkeakoulun haamukatsastuksista nostettiin syyte – entistä vastuuhenkilöä epäillään törkeästä virka-aseman väärinkäytöstä


Summary: Kahdeksan toukokuussa menehtynyttä kiipeilijää yrittivät päästä huipulle, jolla kukaan ei ollut aiemmin käynyt.

Himalajan vuoristossa toimiva Intian-Tiibetin rajapoliisi (ITBP) on julkaissut videon, joka kuvaa toukokuun lopussa kadonneen vuoristokiipeilijöiden retkikunnan etenemistä.
 Viranomaisten yhteys ryhmään katkesi 26. toukokuuta, jolloin ryhmä todennäköisesti jäi lumivyöryn alle. Kiipeilijöiden ruumiit löydettiin myöhemmin ja samassa yhteydessä myös yhden kiipeilijän varusteissa ollut ns. GoPro-kamera.
 Kameraan on tallentunut videomateriaalia, jossa ryhmä etenee lumipeitteisillä vuorilla. ITBP:n mukaan julkaistu otos on kuvattu 5 800 metrin korkeudessa.
 Kuvista nähdään, että kävely vaarallisella vuorenharjanteella on erittäin hidasta. Videolla nähdään, kun ryhmä pysähtyy auringon laskeuduttua.
 Ryhmän suunnitelmissa oli alun perin nousta Intian toiseksi korkeimman vuoren Nanda Devin itäiselle huipulle. Matkan järjestäneen yhtiön mukaan ryhmä kuitenkin muutti suunnitelmaansa ja yrittikin nousta toiselle huipulle, jolla kukaan ei ollut aiemmin käynyt. Kyseinen vuorenhuippu nousee 6 477 metrin korkeuteen.
 Lue lisää :
 Himalajalla kadonneen kiipeilijäryhmän ruumiiden noutaminen epäonnistuu kerta toisensa jälkeen – "Onnistuminen olisi ihme"
 Himalajalla kadonneiden kiipeilijöiden kohtalo edelleen arvoitus – viimeinen kontakti ryhmään päivä ennen lumivyöryä

Himalajalla menehtyneiden kiipeilijöiden viimeinen video julkaistiin – ryhmä etenee äärimmäisen vaarallisessa maastossa


Summary: Kotkan kaupunki on valittanut urakoitsijalle vioista toistuvasti.

Kotkan kaupunki on haastanut Merikeskus Vellamon rakentaneen YIT Oyj:n oikeuteen Vellamon vesikattorakenteissa ilmenneiden pitkäaikaisten vikojen vuoksi.
 Kotkan kaupunginhallitus päätti oikeudellisten toimien käynnistämisestä kesäkuussa ja vaatii YIT Oyj:ltä runsaan neljän miljoonan euron vahingonkorvausta.
 Merikeskus Vellamon vesikattorakenne on vuotanut valmistumisvuoden 2008 jälkeen ja Kotkan kaupunki on reklamoinut urakoitsijaa toistuvasti. Vuoteen 2017 asti urakoitsija on yrittänyt korjata vuotavaa rakennetta siinä onnistumatta. Vuoden 2017 jälkeen urakoitsija ei ole suostunut toteuttamaan korjauksia.
 Kotkan Julkiset Kiinteistöt Oy on tilannut Sitowise Oy:n korjausrakentamisen asiantuntijoilta selvityksen rakenteen vuotojen syistä. Selvitystyön yhteydessä havaittiin, että rakenne on toteutettu suunnitelmista poikkeavalla tavalla. Sen mukaan toteutus ei vastaa sovittua, hyvää rakentamistapaa ja on riskirakenne. Riskit ovat toteutuneet vuotoina.
 Sitowise Oy:n asiantuntijat ovat laatineet laajan ja yksityiskohtaisen selvityksen Vellamon vesikattorakenteen toteutettujen sekä suunniteltujen rakenteiden eroista, vaurioiden syistä ja mekanismeista sekä vaikutusalueista.
 Neuvottelut eivät johtaneet tulokseen
 Kotkan kaupunki ja Kotkan Julkiset Kiinteistöt Oy ovat neuvotelleet asiasta YIT Oyj:n kanssa, mutta neuvotteluissa ei ole saavutettu tulosta ja YIT Oyj on kiistänyt urakoitsijalle esitetyt vaateet.
 Neuvottelujen osoittauduttua tuloksettomaksi Kotkan kaupunginhallitus päätti kesäkuussa oikeudellisten toimien käynnistämisestä.
 Kaupunki vaatii urakasta korvauksia yli neljä miljoonaa euroa. Tämän lisäksi selvittämisestä on tähän mennessä aiheutunut kustannuksia noin 40 000 euroa.

Suomen merimuseon katto on vuotanut vuosikausia – Kotka vaatii rakentajalta yli neljän miljoonan euron korvauksia


Summary: Hyökytulva vei auton mukanaan Navarran maakunnassa. Kuljettaja löydettiin myöhemmin kuolleena.

Poikkeuksellisen kovat rankkasateet ovat aiheuttaneet vakavia tulvia Espanjan pohjoisosissa.
 Pelastustyöntekijät löysivät maanantaina kuolleen autoiljan Morionesin kaupungin lähettyviltä Navarran maakunnassa. Viranonomaisten mukaan yllättäen iskenyt voimakas sadekuuro oli aiheuttanut hyökytulvan, joka vei auton mukanaan.
 Maanantai-illan rankkasateet raekuuroineen sulkivat useita teitä eri puolilla maata ja aiheuttivat laajoja sähkökatkoksia.
 Pahiten rajusta sääilmiöstä kärsi Tafallan pikkukaupunki Koillis-Espanjassa, missä rankkasateet saivat kaksi paikallista jokea tulvimaan yli äyräidensä.
 Twitter-videolla näkyy, kuinka kaupungin kaduilla kelluu autoja ja jäteastioita. Tulvatilanne helpotti vasta varhain tiistaiaamuna 10 000 asukkaan kaupungissa. Tafallan paikallishallinnon mukaan tulvat ovat vaurioittaneet myös kaupungin pääjunarataa.
 Läheisessä Pamplonan kaupungissa jouduttiin perumaan maanantain härkätaisteluesitys sateiden vuoksi San Fermínin kuuluisilla festivaaleilla.
 Tulvat kuljettivat mukanaan runsaasti rojua Tafallan kaupungissa. EPA/ Jesus Diges
 Espanjan kansallinen sääkeskus varoittaa, että lisää rankkasateita on luvassa myös tänään.
 Lisää aiheesta:
 Un muerto en Navarra por unas lluvias torrenciales que triplicaron lo previsto

Tulvavesi vyöryi pikkukaupunkiin Espanjassa – Twitter-videolla autot kelluvat joeksi muuttuneella kadulla