Summary: Karjalaisaktivistit ovat löytäneet somesta yleisöjä ja vertaistukea. He avaavat aiheita, jotka tekevät kipeää valtakulttuurillekin.

"Kalevalan runot on karjalaisilta viety.
 Karjalaisuus ei tee kenestäkään vielä suomalaista.
 Nämä ovat faktoja, eivät mielipiteitä.
 Että tervetuloa todellisuuteen. Nationalistinen yhtenäiskulttuurinne on sorrolla rakennettu vale."
 26-vuotiaalla  Tuomo Kondiella  on Twitterin profiilikuvassaan yllään valkoinen paita, jossa on punaisia ompeleita. Profiilin esittely on ensin karjalaksi, sitten suomeksi. Kun Kondie twiittaa karjalaisuudesta ylläolevalla tyylillä, twiiteillä on kymmeniä ellei satoja tykkäyksiä.
 Kondie ei ole yksin.
 Hän ja kourallinen muita nuoria karjalaisaktivisteja ovat viime vuosien aikana nousseet kertomaan kulttuuristaan ja siivoamaan harhaluuloja karjalaisuuteen liittyen.
 Siihen liittyy myös suuriin suomalaiskansallisiin kertomuksiin kajoaminen. Karjala on tulossa takaisin, mutta ei sillä tavalla, kuin moni suomalainen haaveilisi.
 Piilotettu karjalaisuus
 10 vuotta sitten Tuomo Kondien maailma mullistui. Silloin hän oli vielä nimeltään sukunimeltään Salonen, 16-vuotias teini Joensuusta.
 Identiteettikriisi käynnistyi sattumalta. Kondie kuuli tarinoita isoisästään, jonka äidinkieli ei ollutkaan suomi, vaan karjala.
 Siitä Kondie ei ollut tiennyt mitään. Koko karjalaisuuden historia alkoi vyöryä Kondielle uutena tietona: se oli eri kieli ja eri kansa, johon Kondiella oli yhteys.
 – Oli mullistava kokemus tajuta, että ukki kuului siihen ryhmään, ja se on osa omaa historiaani, Kondie kertoo.
 Tuomo Kondie opiskelee Liettuassa sosiolingvistiikkaa. Aikaisempiin opintoihin kuuluivat myös sivuaineet karjalan kielestä ja kulttuurista Itä-Suomen yliopistossa. Tuomo Kondien kotialbumi
 Tieto antoi Kondielle kipinän. Hän ryhtyi opiskelemaan karjalan kieltä ja perehtyi sekä kulttuuriin että sukujuuriinsa.
 Kerrattavaa riitti. Kondie ajattelee, että karjalaistaustaisuus tuli hänen perheessään ilmi verrattain myöhään isovanhempien evakkohistorian takia.
 – Karjalaisille oli pienestä saakka koulussa toitotettu, että he ovat suomalaisia, eikä karjala ole kieli vaan murre. Asiaa ei osattu ajatella muulla tavalla, Kondie kertoo.
 Nyt Kondien aktivismi on saanut yleisöä Twitterin ansiosta. Huhtikuussa 2019 hän kirjoitti 2084 eduskuntavaaliehdokkaalle ja teki  blogissaan  selvityksen heidän suhtautumisestaan karjalaisasioihin.
 Sukunimi oli vaihtunut jo helmikuussa.
 Salosesta tuli Kondie. Se valikoitui karjalan kielen karhua tarkoittavasta sanasta.
 Viimeinen niitti nimenvaihdokselle oli ollut ukin tarinasta paljastunut Salosen sukunimen historia.
 Siihen päästäksemme on kaivettava kerros kerrokselta karjalaista menneisyyttä ja palattava suomalaisuuden määrittävälle vuosisadalle.
 Kuka omistaa Kalevalan?
 Kondien nimivaihdos osui samalle kuukaudelle kuin Kalevalan päivä. Se tunnetaan myös suomalaisen kulttuurin päivänä.
 Kondie twiittasi jälleen eepoksesta.
 "Kalevala on karjalaisilta varastettu, ja että sen glorifiointi suomalaisena kulttuurina on historian vääristelyä ja meidän häivyttämistä", hän totesi, ja sai aimo kasan sekä tykkäyksiä että vastalauseita.
 Kondie tietää, että hänen twiittinsä ovat kärkkäitä, mutta siihen on syynsä.
 – Yritin pitkään olla tosi kohtelias ja varovainen asian suhteen, hän toteaa.
 Hän ei kuitenkaan kokenut, että varovaisuus ja hillityt ulostulot olisivat johtaneet juuri mihinkään. Kondie kokee, että vähemmistöjä syytetään helposti vihaisuudesta, mutta kokee tunteiden näyttämisen tärkeänä.
 – En tietenkään tahdo loukata ketään tahallani, mutta ajattelen, että tämä on totuus. Jos se satuttaa, minkä minä sille mahdan.
 Kondie taustoittaa ajatuksiaan kertaamalla historiaa. Hän toteaa, että suurin osa Kalevalan runoista kerättiin Vienan Karjalasta – alueelta, joka ei ole koskaan kuulunut Suomen rajojen sisälle. Lisäksi Elias Lönnrot keräsi runoja karjalan kielellä ja karjalaisilta.
 Kondien mukaan Kalevalan kaltaisissa esimerkeissä näkyy karjalaisen kulttuurin omiminen osaksi suomalaisuutta. Mutta hän ymmärtää sen, että asia on kipeä karjalaisten lisäksi myös suomalaisille.
 – Ei ole tavallisten suomalaisten vika, että Kalevala on päätetty nostaa suomalaisuuden ytimeen, Kondie toteaa.
 Twiittien kaltaisten avausten perusteella olisi helppo olettaa, että Kondie haluaa polttaa kaikki suomenkieliset Kalevalat, estää helmikuisen liputuspäivän ja kieltää Kalevalan käytön suomalaisessa perinteessä.
 Hän ei halua tehdä mitään näistä. Kondie ei myöskään halua kieltää suomalaisilta Kalevasta ja sen kulttuuriperinnöstä nauttimista ja siihen samastumista.
 Sen sijaan Kondie vaatii, että Kalevalan karjalaiset juuret tunnustetaan, eikä eeposta omittaisi yksistään suomalaisen kulttuurin tarunhohtoista alkuperää kuvaavaksi teokseksi.
 – Lönnrot loi suomalaisten myyttisen historian, ja hän teki sen Kalevalan avulla.
 Kalevalan päivää liputetaan suomalaisen kulttuurin päivänä, mutta Kalevalassa on kosolti erityisesti karjalaisia aineksia. Niko Mannonen / Yle
 Olisi helppoa niputtaa Kondien ajatukset yksittäisen aktivistin huudoksi – etenkin, jos kritiikki osuu kipeästi juuri omaan kansallistuntoon.
 Kysymys Kalevalan ja karjalaisuuden omimisesta ei kuitenkaan ole vain aktivistien mielessä. Se kiinnostaa tutkijoitakin.
 Kuin tilauksesta Kalevalan ja kansanrunouden omistajuuteen liittyvistä kysymyksistä on parhaillaan meneillään  Koneen säätiön rahoittama  (Helsingin yliopisto) hanke.
 Projektia johtava  Eila Stepanova  on yliopistotutkija Helsingin yliopiston tutkijakollegiumissa, Suomeen muuttanut Venäjän puolen karjalainen sekä karjalankielinen.
 Onko Kalevala siis ryöstettyä kulttuuriperintöä?
 – Ei voi sanoa, että Lönnrot keräsi runot pelkästään Venäjän karjalaisilta ja kokosi Kalevalan. Lönnrot matkusti ympäri Suomeakin, Pohjanmaalla, Suomen Karjalassa ja Savossa, Stepanova luettelee.
 Lönnrot kävi tunnetusti runomatkoillaan  myös Kainuussa  (Juminkeko-säätiö).
 Samaan hengenvetoon Stepanova toteaa myös, että Lönnrot suomensi monia karjalankielisiä runoja jo tallennustilanteessa ja muokkasi niistä omanlaisensa teoksen.
 Siinä mielessä voi Stepanovan mukaan sanoa, että on tapahtunut kulttuurista omimista. Hän uskoo, että Suomen karjalaisia harmittaa juuri puhe Kalevalasta vain Suomen kansalliseepoksena mainitsematta esimerkiksi karjalaisten tai inkeriläisten roolia teoksen takana.
 – Tämä lienee vaikein asia niellä, Stepanova toteaa.
 Tutkija Eila Stepanova on aikaisemminkin ollut Karjala-aiheiden parissa. Hänen intohimoisena tutkimusaiheenaan ovat karjalaiset itkuvirret. Veikko Somerpuro
 Stepanovan mukaan Venäjän Karjalassa Kalevalaa kutsutaan karjalais-suomalaiseksi kansaneepokseksi; ei siis kansalliseepokseksi, eikä pelkästään suomalaiseksi teokseksi.
 Toisaalta Stepanova katsoo, että Kalevala on suomalaisten kansalliseepos: se on suomalaisen kansallisen identiteetin ja kansallisvaltion kulmakivi ja edustaa suomalaisille muinaista historiaa ja alkuperää.
 Hän kuitenkin huomauttaa, että Lönnrotin aikana käsite "Suomen kansasta" oli kenties nykyistäkin laajempi. Siihen kuuluivat myös karjalaiset, inkeriläiset ja jopa muut suomalais-ugrilaiset kansat.
 Siksi Kalevala on Stepanovan mukaan lopulta paitsi suomalaisten, myös karjalaisten eepos.
 – Kalevala ei kuulu eikä voi kuulua pelkästään yhdelle etniselle ryhmälle tai valtiolle.
 Karjala: rakastettu mutta syrjitty
 Kondien aktivismia ei voi tiivistää ainoastaan Kalevalan kritisointiin.
 Viestin taustalla on kysymys koko karjalaisen kulttuurin suhteesta suomalaiseen kulttuuriin. Mitä enemmän asiaa kuuntelee, sitä enemmän vaikuttaa siltä, että sukulaiskansojemme kesken olisi syytä pitää pieni perheneuvottelu.
 Sitä varten on kerrattava, mitä aikanaan tapahtui.
 Niko Saatsi arvostaa karjalaisuudessa muun muassa pukuperinnettä. Hän omistaa muun muassa karjalaiskoristeisia paitoja ja vöitä.
 "Passibo ylen äijä kylystä."
 Jyväskyläläinen  Niko Saatsi  oli pieni lapsi, kun lausui mummolleen,  buabolle,  kokonaisen lauseen karjalaksi. Isänsä pyynnöstä hän kiitti mummoa heinätöiden jälkeisestä saunottamisesta mummon äidinkielellä.
 – Mummo oli tietysti hyvillään, Saatsi muistelee.
 Saatsin isäkin oli kieleltään alun perin karjalankielinen. Tietyt sanat, kuten  škopetti  eli peijakas puhuttiin itsestäänselvästi karjalaksi.
 Saatsi on nyt 45-vuotias ja tekee karjalankielisiä sanoituksia Loimolan voima -nimisessä bändissä,  jonka perusti veljensä  Mika Saatsin   kanssa  (Karjalan Heili). Takana on karjalan kielen kurssi Jyväskylän kansalaisopistossa, joka auttoi Saatsia opiskelemaan isänsä kieltä. Nykyään hän käyttää karjalaa paitsi sukulaistensa kanssa, myös Twitterissä kommentoimiseen.
 Olisi voinut käydä niinkin, ettei Saatsi osaisi karjalaa lainkaan. Heidän evakkoisänsä kouluaikana karjalan kielen käyttö oli suomalaisessa koulussa kiellettyä.
 – Kun isäni oli aloittamassa koulua, hänen veljensä sanoi, että nyt pitää lopettaa tuo höblötys. Se tarkoittaa karjalaksi epäselvää puhetta, Saatsi kertoo.
 Isä jätti pikkuhiljaa äidinkielensä, mutta kotikielenä se säilyi. Kun kotiseudulta Suistamon alueelta Karjalasta tuli Saatsien sukulaisia käymään, puhkesi isä taas pagisemaan karjalaa.
 Niko Saatsi kävi karjalan kielen kurssin kaksi vuotta sitten Jyväskylässä. Nyt karjalaksi syntyy muun muassa laulutekstejä, jotka hänen veljensä sovittaa musiikiksi Loimolan Voima -bändissä. Niko Mannonen / Yle
 Saatsin tarina kertoo erikoisesta ristiriidasta. Vaikka karjalaisuutta on Suomessa ihannoitu ja haluttu korostaa sen merkitystä kulttuurillemme, karjalaisuutta on yhtäaikaa haluttu myös kitkeä ja tukahduttaa.
 Se vaikuttaa ristiriitaiselta. Mutta jos asiaa kysyy Jyväskylän yliopiston antropologian ja etnologian professori  Outi Fingerroosilta , tilanteeseen tulee tolkkua.
 – Toiminta on omalla tavallaan myös hyvin loogista, toteaa Fingerroos.
 Fingerroos palaa Kalevalan syntyvuosisadalle, 1800-luvulle. Tuohon aikaan oli suorastaan muotia etsiä oman kansan myyttisiä alkujuuria tiettömien taipaleiden takaa – mieluiten periferia-alueilta, joiden ajateltiin olevan koskemattomia ja luonnontilassa.
 Silloin myös hellittiin ajatusta Suur-Suomesta: alueesta, johon kuuluisivat Suomen sukulaisiksi katsottu kansat, heimoveljemme muun muassa Virosta, Ruijan alueelta, Länsipohjalta, Inkerinmaalta – ja tietenkin  Itä-Karjalasta, Aunukselta ja Vienasta  (Iltalehti Plus, aukeaa vain sovelluksessa).
 Mahtipontinen ajatus sai sytykettä karelianismista,  karjalaisuutta ihannoivasta taiteen aikakaudesta  (Karjalan liitto). Suomalaiset opiskelevat nykyäänkin kouluissa tuon aikakauden merkkiteoksia, kuten  Jean Sibeliuksen  Karelia-sarjaa tai  Akseli Gallen-Kallelan  maalauksia.
 Sibeliuksen Jääkärinmarssissa luetellaankin tutulta kuulostavia alueita:  Häme, Karjala, Vienan rannat ja maa, yks' suuri on Suomen valta.
 Professori Outi Fingerroos on tutkinut lukuisia Karjala-aiheita, kuten siirtokarjalaista muistia. Itseään hän kutsuisi "varttikarjalaiseksi". Niko Mannonen / Yle
 Tutkija Eila Stepanovan mukaan juuri heimoajattelun takia Suomessa ajateltiin, että karjalaisilta tallennetut runot ovat osa suomalaista kulttuuria. Tuo ajattelu jatkuu hänen mukaansa edelleen.
 Eikä vain runojen ajateltu olevan osa suomalaisuutta: myös muu karjalaisuus kelpasi.
 – Olemme suorastaan ryöstäneet Karjalasta tiettyjä asioita, toteaa professori Outi Fingerroos.
 Fingerroos luettelee kertomuksia siitä, miten suomalaiset tieteentekijät liikkuivat Itä-Karjalassa sotilashallinnon perässä 1940-luvulla ja kirjaimellisesti veivät esineistöä alueelta. Alueen perinteitä on tallennettu suomalaisiin arkistoihin, ja Fingerroosin mielestä jokainen itseään kunnioittava tieteentekijä tunnustaa ja tietää tapahtuneen.
 Mutta:
 – On paljon mutkikkaampi kysymys, olemmeko omineet sieltä asioita, jotka eivät kulttuurisessä mielessä kuuluisi meille lainkaan, hän toteaa.
 Fingerroosin mukaan tuohon aikaan tapahtui myös luontevaa kulttuurista siirtoa, eikä suinkaan kaikki alueelta saatu ollut siten ryöstelyn tulosta. Tästä näkökulmasta ajatellen Fingerroos ajattelee, että Kalevalaakin voidaan pitää suurena työnä karjalaisten puolesta. Muuten runoja ei välttämättä tunnettaisi yhtä laajasti kuin nykyään.
 – Aihe on kaksiteräinen miekka, hän toteaa.
 Karjalan liiton laatimassa karttakuvassa näytetään tummanpunaisella Suomessa sijaitsevat Etelä-Karjala ja Pohjois-Karjala, oranssimmalla taas Venäjällä sijaitsevat luovutetun Karjalan alueet eli Karjalankannas, Laatokan Karjala ja Raja-Karjala. Lisäksi vaaleimmalla värillä on havainnollistettu Venäjän karjalaisalueita: Aunus ja Viena sekä Tverin Karjala.  Karjalan liitto
 Veljeskansa-ajattelun varjopuolena tulivat myös sorto, suomalaistaminen ja julmat olosuhteet.
 Yksi esimerkki tuon ajan suomalaistamisesta on keskitysleirit, joihin väestöä siirrettiin jatkosodan jälkeen  Itä-Karjalassa . Se oli marsalkka  Mannerheimin  antaman määräyksen mukainen teko. Myöhemmin leirejä alettiin kutsua siirtoleireiksi.
 Suomalaistamisen nimissä vallatun alueen väestö jaettiin "kansalliseen" eli suomensukuiseen ja "epäkansalliseen" ainekseen. Paikannimiäkin suomalaistettiin.
 Vastaavaan suomalaistamiseen törmäsivät myös Tuomo Kondien esivanhemmat Suistamolla 1800–1900-lukujen taitteessa.
 Suomalainen kansakouluopettaja päätti, että suvun vanha Dorofejev-nimi oli "ryssänimi". Hänen johdollaan sen tilalle otettiin supisuomalaiselta kuulostava Salonen. Nimen opettaja oli keksinyt läheisen ojan nimestä johdettuna.
 Sekin oli syynä siihen, että Kondie vaihtoi lopulta sukunimensä.
 – Ei tuntunut kovin kivalta ajatukselta, että oma nimi on rasistisen opettajan ojan mukaan antama, Kondie toteaa.
 Kuka meistä on karjalainen?
 Jos joku isovanhemmistasi on karjalainen, olet suurilukuisessa seurassa.
 Sotien jälkeen  yli 400 000  karjalaista joutui lähtemään kotoaan (Karjalan liitto), ja evakkoja asutettiin eri puolille Suomea. Sangen monella suomalaisella on siis karjalaiset juuret.
 Mitä se oikeastaan tarkoittaa?
 Professori Outi Fingerroos ajattelee, että karjalaisuus on viime kädessä hengentila. Aktivisti Tuomo Kondie pohtii, että karjalaisuutta on esimerkiksi karjalaisessa kulttuurissa eläminen. Niko Mannonen / Yle
 Kysymys karjalaisuuden määrittelystä on niin moniulotteinen, että Jyväskylän yliopiston etnologian ja antropologian professori Outi Fingerroos vastaa kysymykseen useamman minuutin ajan. Tiivistetysti asian voisi ilmaista esimerkiksi näin:
 Pitkän idän ja lännen välisen historian puitteissa on syntynyt käytännössä kaksi erillistä Karjalaa: Suomessa oleva Karjala ja Venäjän puolella oleva Karjala.
 Suomen puolella Karjalaan kuuluvat nykyään Etelä- ja Pohjois-Karjalan alueet. Lisäksi luovutettuun Karjalaan eli aikaisemmin Suomelle kuuluneeseen osaan kuuluvat Venäjällä sijaitsevat  Karjalankannas, Laatokan Karjala ja Raja-Karjala  (Karjalan liitto).
 – Tämä on karkea, maantieteellinen jaottelu, Fingerroos huomauttaa.
 Mitä taas tulee karjalaisuuteen, karjalaisia ovat Fingerroosin mukaan kaikki ne ihmiset, jotka itsensä sellaiseksi mieltävät. Yksi kriteeri voi olla karjalan kielen tai kielen eri muotojen puhuminen, mutta Fingerroos pitäytyy karjalaisuuden henkilökohtaisessa kokemisessa.
 – Esimerkiksi minä koen tietyllä tapaa olevani karjalainen, vaikka vain yksi isoäitini on Karjalasta, Viipurin kupeesta. Olen usein käyttänyt itsestäni nimitystä varttikarjalainen, Fingerroos kertoo.
 Koska karjalaisuuteen ei liity maanomistusoikeuskysymyksiä eikä lainsäädäntöä, kysymys karjalaisesta identiteetistä pakenee tarkkoja kieleen tai muuhun sidottuja määreitä.
 – Mielestäni karjalaisuus on loppumetreillä hengentila, Fingerroos ajattelee.
 Niko Saatsin kotoa löytyy karjalaisen kulttuurin kulmakivia, kuten ortodoksinen käspaikka eli koristeellinen kodintekstiili sekä ikoneita ja pääsiäisvitsoja. Niko Mannonen / Yle
 Tutkija Eila Stepanova tietää, että karjalaisuuden ja suomalaisuuden pesäeron korostaminen saattaa ihmetyttää joitakin. Nykytiedon valossa karjalaiset ovat kuitenkin oma kansa, jolla on oma kieli ja kulttuuri.
 – Siitä löytyy paljon tieteellistä näyttöä. Asian voi perustella helposti, vaikka suuri yleisö ei siitä tykkäisi, hän toteaa.
 Tuomo Kondie on jo tottunut siihen, että hänen karjalaisuuttaan kiistetään internetin syövereissä. Hänen esittämänsä kritiikki saatetaan tulkita esimerkiksi hyökkäykseksi suomalaisuutta tai suomalaista karjalaisuutta kohtaan.
 Silloin Kondie saa osakseen kysymyksiä. Ihmiset saattavat ihmetellä, eivätkö he saa olla karjalaisia, jos mummokin on kotoisin Juuasta.
 – En minä ole kiistämässä kenenkään identiteettiä. Lähinnä olisi vain kiva, että mekin saisimme pienen himpun siitä tuesta, mitä suomalaiset saavat valtiolta, hän toteaa.
 Kondie ei itse pidä järkevänä argumentoida karjalaisuuttaan sukujuurien perusteella. Karjalaisuus ei tule Kondien mielestä geeneistä verenperintönä, vaan karjalaista kulttuuria elämällä ja hengittämällä.
 Lisäksi hän korostaa karjalaisuuden olevan tärkeä säilyttää siksi, että sillä on arvo itsessään. Hän kertoo kuulevansa muun muassa polittiselta oikealta laidalta, että karjalan kieli on tärkeä siksi, että se on merkityksellinen suomalaiselle identiteetille.
 Esimerkkinä hän viittaa  perussuomalaisten kielipoliittiseen ohjelmaan , jossa "suomalaisen identiteetin kannalta" tärkeimpänä kieliryhmänä mainitaan "kalevalaiset eli itämerensuomalaiset lähisukukielet". Ajatus kielielvytyksestä on Kondien mielestä hyvä, mutta lähtökohdat vääriä.
 – Tuossa onkin asian ydin: nämä asiat ovat tärkeitä siksi, että ne ovat karjalaisia. Eivät siksi, että ne ovat suomalaisia, Kondie toteaa.
 Karjalaa lukuina Toisen maailmansodan jälkeen eri puolille Suomea asutettiin lähes  puoli miljoonaa  karjalaisevakkoa. Siten monella suomalaisella on karjalaisjuuret. Karjalan kieli on suomen läheisin sukukieli. Sen puhujien määrästä on erilaisia arvioita. Karjalan liiton arvion mukaan  kieltä puhuu noin 5 000 suomalaista, ja sitä ymmärtää ainakin 15 000. Lisäksi karjalaa taitavia on Venäjällä. Kotimaisten kielten keskuksen mukaan  arviot Suomessa karjalaa puhuvista tai ymmärtävistä vaihtelevat 4000–12000 välillä. Karjalan kieli on todella uhanalainen. Karjalan kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen:  varsinaiskarjalaan, livviin ja lyydiin . (Kotus) Moni saattaa sekoittaa tietyt Suomessa kuultavat murteet karjalan kieleen. Esimerkiksi Suomessa Etelä-Karjalan ja Pohjois-Karjalan maakunnissa  kuulee suomen kielen itämurteita , jotka eivät ole karjalan kieltä. (Kotus) Karjalan kieltä  on elvytetty  viime vuosikymmeninä. Itä-Suomen yliopistoon saatiin karjalan kielen professuuri 10 vuotta sitten, kirjallisuutta julkaistaan ja karjalan kielen kursseja on saatavilla (Karjalan liitto).
 Karjalan henkinen paluu
 Karjalaisasia tavoittaa nykyään helposti suuren yleisön, kiitos internetin. Twitterissä, Discordissa ja Tumblrissa on Kondien arvion mukaan jo 10–20 hengen joukko nuoria aikuisia, jotka ajavat karjalaisasiaa. Heitä seuraa joukko ihmisiä, jotka tahtovat oppia asiasta lisää.
 Uusien aktivistien ääni ei ole mennyt tutkijoilta ohi.
 – Ehdottomasti on meneillään uusi aktivismin aalto. Karjalaiset sekä Suomessa että Karjalan tasavallassa ovat nousseet ja pitävät ääntä, Stepanova toteaa.
 Kondie katsoo, että aikana ennen internetiä äänen kuuluviin saaminen oli yksinkertaisesti vaikeampaa. Ajat olivat toisenlaiset. Kondien mukaan Karjalaan liittyvät kysymykset olivat suomalaistamisaatteen sävyttämiä akateemisessa maailmassakin, ja kesti aikansa, että karjalainen näkökulma pääsi esiin.
 Jotain on sentään muuttunut.
 Karjalan kieltä  on voinut opiskella  Itä-Suomen yliopistossa nyt kymmenen vuoden ajan. Neljä vuotta sitten Yle aloitti karjalankieliset  uutislähetykset .
 Niko Saatsin lapsuudessa vitsoja koristeltiin vain ortodoksikristillisen uskonnon tunneilla. Nykyään vitsoja koristelee myös valtaväestö. Niko Mannonen / Yle
 Lisäksi kymmenkunta vuotta sitten Suomi alkoi soveltaa Euroopan neuvoston asettamia vähemmistökielten oikeuksia karjalan kieleen. Ennen karjalaa  vastaavan aseman  olivat Suomessa saaneet kolme eri saamen kieltä, romanikieli, jiddish, tatari, viittomakieli ja vanha venäjä.
 Tosin on vaikea osoittaa, mitä kyseinen sopimus saa käytännössä aikaan. Oikeusministeriön kieliasiain neuvottelukunnan kieliasiainneuvos  Corinna Tammenmaa  kertoo, että sopimus on merkityksellinen, mutta se ei ole osa suomalaista lainsäädäntöä. Käytännössä asetus velvoittaa esimerkiksi edistämään kielen asemaa, mutta ei määritä, mitä tuo edistäminen voisi käytännössä olla.
 Tuoreen hallituksen kielipoliittisessa ohjelmassa on maininta karjalasta. Vielä jää nähtäväksi, mikä on ohjelman tarkempi sisältö.
 Jos Tuomo Kondielta tai Niko Saatsilta kysyy, tekemistä piisaa vielä.
 Saatsi katsoo, että karjalaisessa kielessä ja kulttuurissa on valtavasti arvokasta ja säilyttämisen arvoista. Niitä yksittäisiä esimerkkejä ovat ruokakulttuuri ja karjalainen tervehtimistapa kolminkertaisella poskisuudelmalla.
 – Meillä on paljon tapoja, joista olen ajatellut: "voi, kun muut eivät tiedä tästä asiasta mitään!" Sen ilosanoman esiintuominen on yksi ajatukseni esimerkiksi musiikissani, Saatsi sanoo.
 Kondie haluaisi karjalan kielelle järjestelmällistä elvytystukea. Lisäksi hän pitää olennaisena karjalaisten virallista huomioimista, sillä suomalaistamisen historia on koskettanut niin monia heistä.
 – Olisi myös symbolisesti tärkeää, että valtio myöntäisi, että me olemme täällä.
 Professori Fingerroos miettii, kuinka karjalaisuuden ja suomalaisuuden suhteeseen kajoaminen voi herättää joissakin kiukkua. Silti hän ajattelee, että historian terve tunteminen ja ymmärrys tekisi hyvää.
 – On syytä rakentaa vuoropuhelua ja tunnustaa tosiasiat. Suomalaisten tulisi jopa pyytää anteeksi sitä, mitä on tullut tehtyä. Maailma ei muutu paremmaksi muureja rakentamalla.
 Korjaus 30.6.2019 klo 11:45: Korjaus kuvatekstiin, jossa kerrottiin Tuomo Kondien opiskelevan Liettuassa. Kondie on sittemmin valmistunut maisteriksi ja muuttanut.
 Keskustelu on auki 30.6. klo 22:00 asti.

Isoisän tarina teki Tuomo Kondiesta aktivistin, joka hylkäsi suomalaisen sukunimensä: "Kalevala on karjalaisilta varastettu"


Summary: Lue tästä päivän puheenaiheet lyhyesti. Voit säätää Uutisvahdissa Herätys-ilmoituksia asetuksista.

Trump ja Kim tapaamassa pikaisesti tänään – tarkoituksena tervehtiä Koreoiden välisellä demilitarisoidulla vyöhykkeellä
 Pohjois-Korean johtaja ja Yhdysvaltain presidentti tapaavat Koreoiden välillä sijaitsevalla demilitarisoidulla vyöhykkeellä. Trump saapui Etelä-Koreaan lauantaina G20-kokouksesta Japanin Osakasta.  Trump twiittasi perjantaina  halustaan tavata Kim.
 Norilskin kaivoksissa Siperiassa raatoivat Stalinin aikana suomalaiset vangit
 Kaivosmies Aleksei on työskennellyt Norilskissa 23 vuotta. Meeri Koutaniemi
 Suljettuun Norilskin kaupunkiin keskelle Siperiaa saapui 1980-luvulla kymmeniä suomalaisia kaivosalan ammattilaisia perheineen. Alku oli heille järkytys.  Vierailimme Norilskissa , jonne pääsee nykyään ainoastaan Venäjän turvallisuuspoliisin FSB:n myöntämällä luvalla.
 Onko mökkeily tosiaan katastrofaalista ympäristön kannalta?
 Lomailijakin aiheuttaa ympäristöhaittoja. Ismo Pekkarinen / AOP
 Mökillä perinteisesti nautitaan ympärillä olevasta luonnosta, mutta mökkeilykin kuormittaa ympäristöä ja aiheuttaa päästöjä. Mediassa mökkeilyä on väitetty jopa ympäristökatastrofiksi. Vapaa-ajan asukkaiden liiton mukaan erityisesti mökkiliikenteen ympäristövaikutuksia tullaan jatkossa  syynäämään tarkemmin .
 Ulkonäöstä huolehtimisen ajatellaan edelleen olevan naisten etuoikeus
 Miehet huolehtivat ulkonäöstään monin tavoin, vaikkeivat siitä ehkä puhukaan.  Paulus Markkula / Yle
 Ulkonäko on yhä tärkeämpi myös miehille, mutta siitä puhuminen on miehille monesti vierasta. Itseensä panostamista ei myöskään mielletä ulkonäön hoitamiseksi. Ulkonäköön panostaminen ja siitä keskusteleminen  mielletään usein  vain naisten etuoikeudeksi.
 Poutainen päivä koko maassa
 Yle Sää
 Sunnuntaiksi lounaasta alkaa virrata lämmintä ilmaa maan etelä- ja keskiosaan. Päivä on suurelta osin poutainen, mutta viimeistään illalla tai maanantaiyönä maan keski- ja pohjoisosiin leviää lounaasta sateita. Lounaassa lämpötila voi nousta liki hellelukemia, Pohjois-Lapissa lämpötila jää noin 10 asteeseen.
 Lue lisää säästä Ylen  sääsivuilta .

Herätys: Trump ja Kim tapaavat pikaisesti, mökkeilyn ympäristövaikutuksia syynätään, suomalaisvangit raatoivat kaivoksissa Siperiassa


Summary: Vajaan tunnin keskustelun aikana johtajat sopivat ydinneuvottelujen jatkosta ja Trump kutsui Kimin vierailulle Valkoiseen taloon.

Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  ja Pohjois-Korean johtaja  Kim Jong-un  ovat tänään tehneet historiaa: miehet kättelivät Koreoiden välisellä rajalla ja astuivat yhdessä yli Etelä- ja Pohjois-Korean rajalinjan.
 Trump, Kim ja Etelä-Korean presidentti  Moon Jae-in  vierailivat Koreoiden välisellä demilitarisoidulla vyöhykkeellä sunnuntaina aamulla Suomen aikaa.
 Trump on ensimmäinen virassa oleva Yhdysvaltain presidentti, joka astuu yli rajalinjan.
 – Tämä on kunnia, Trump sanoi seistessään Kimin rinnalla ylityksen jälkeen.
 – Tämä on upea päivä maailmalle, Trump jatkoi kameroiden räiskeessä.
 Pieni askel ihmiselle, suuri kahdelle johtajalle. Donald Trump ja Kim Jong-un ylittivät Pohjois- ja Etelä-Korean välisen rajavyöhykkeen. Yonhap / EPA
 Kim sanoi Trumpille, että on mukava jälleen nähdä, eikä hän olisi koskaan uskonut näkevänsä Trumpia täällä.
 Trump sanoi keksineensä eilen soittaa Kimille. Vierailu Etelä-Koreaan oli sovittu aiemmin.
 Kättelyn jälkeen johtajat istuivat kuvattavina yhdessä.
 – Sait meidät molemmat näyttämään hyviltä, Trump sanoi viitaten pelkoon, että Kim ei tartu kutsuun ja Trump saa siitä kritiikkiä.
 – Kehittämämme suhde on merkinnyt paljon monille. Astuin ylpeänä rajan yli, Trump sanoi.
 Nopea tapaaminen venähti vajaan tunnin keskusteluksi
 Johtajat keskustelivat kättelyn jälkeen suljettujen ovien takana noin 50 minuuttia – enemmän kuin etukäteen kuviteltiin. Trump kertoi toimittajille jälkikäteen, että tapaamisessa päätettiin asettaa ryhmät jatkamaan keskeytyneitä neuvotteluja ydinohjelmasta.
 Kiirettä sopimuksen saamiseen ei Trumpin mukaan ole.
 Trump sanoi toimittajille myös kutsuneensa Kimin vierailulle Valkoiseen taloon.
 – Koska tahansa hän haluaa. Haluamme ottaa seuraavan askeleen, katsotaan, mitä tapahtuu, Trump sanoi uutistoimisto AFP:n mukaan.
 Kim ja Trump kättelivät rajalinjan eteläpuolella Panmunjomissa. Brendan Smialowski / AFP
 Tausta: Mikä on tapaamisen merkitys – tässä kolme syytä
 Maailma näyttää muuttuneen niin, että historialliset poliittiset tapaamiskutsut esitetään Twitterissä – ja historialliset tapaamiset järjestetään vuorokauden sisällä.
 Tällaiseen ajatukseen voi päätyä, jos katsoo, mitä Yhdysvaltain, Etelä-Korean ja Pohjois-Korean myrskyisissä suhteissa on tapahtunut viikonlopun aikana.
 1. Pikatreffit saivat alkunsa pikaviestipalvelusta
 Alkajaisiksi presidentti Trumptarttui lempiviestintävälineeseensä Twitteriin ja esitti kutsun:
 – Jos puheenjohtaja Kim näkee tämän, haluaisin tavata hänet rajalla, kätellä ja sanoa päivää, Trump kirjoitti Twitterissä varhain lauantaina Suomen aikaa.
 Trumpin mukaan heitto oli spontaani. Pohjoiskorealaiset vastasivat pian tapaamisen kuulostavan kiinnostavalta.
 Trump osallistui viikonloppuna G20-maiden tapaamiseen Japanin Osakassa ja jatkoi sieltä matkaansa Etelä-Koreaan, jossa hän on käynyt keskusteluja Etelä-Korean presidentin Moon Jae-inin kanssa.
 Aiemmin sunnuntaiaamuna  presidentit vahvistivat yhdessä, että tapaaminen Kimin kanssa todella tapahtuu. Kaukana ovat viikkoja ennen ilmoitetut ja tarkoin pohjustetut tapaamiset – tai näin ainakin asia näyttäytyy julkisuuteen.
 Lue lisää G20-tapaamisen tuloksista:   Asiantuntija: Trumpin ja Xin huipputapaamisessa ostettiin lisäaikaa, mutta ongelmia se ei välttämättä ratkaise
 Askel pohjoisen puolelle. Brendan Smialowski / AFP
 2. Yksi askel on merkittävä symboli vuosikymmenten kiistassa
 Trumpin ja Kimin tapaaminen ei ollut huippukokous. Etukäteen sen oli määrä olla lyhyt tervehdyskäynti Koreoiden välisellä demilitarisoidulla vyöhykkeellä.
 Symbolisesti ja mediatapahtumana se on kuitenkin merkittävä. Kuten yllä todettu, Trumpista tuli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka on astunut Pohjois-Korean puolelle. Pelkästään se on historiallista.
 Jo lauantain lehdistötilaisuudessa Osakassa Trump sanoi olevansa tähän valmis.
 Viime vuoden keväällä  Etelä-Korean Moon ja Pohjois-Korean Kim suorittivat vastaavaa symboliikkaa raja-alueella, kun Kim astui Etelä-Korean puolelle ja Moon Pohjois-Korean. Johtajat myös  istuttivat yhdessä puun .
 Lue lisää viime vuoden rajatapaamisen merkityksestä:   Analyysi: Kimiltä ja Moonilta tarvitaan enemmän kuin kauniita sanoja – Nuudelijutustelu luo mielikuvaa ystävyydestä, mutta ei riitä rauhaan
 3. Edellinen tapaaminen meni lopulta mönkään – tämä voi parhaimmillaan pohjustaa onnistuneempaa tapaamista
 Trump on tavannut Kimin huippukokouksessa kahdesti aiemmin. Viimeisin kokous Vietnamissa päättyi helmikuussa tuloksettomana.
 On selvää, että yksi kättely rajoilla ei ratkaise Etelä- ja Pohjois-Korean vuosikymmenten riitoja tai saa Pohjois-Koreaa lopettamaan kiisteltyä ydinohjelmaansa. Silti jo hyväntahtoinen kättely ja keskustelut ovat eleenä merkittäviä ja voimakkaita. Parhaimmillaan ne vievät keskusteluja eteenpäin.
 Mikä demilitarisoitu vyöhyke? Etelä- ja Pohjois-Korean rajalla sijaitseva demilitarisoitu vyöhyke on 248 kilometriä pitkä ja neljä kilometriä leveä. Se luotiin suojavyöhykkeeksi vuosien 1950–53 Korean sodan päätteeksi. Vyöhykkeellä on satojatuhansia etelä- ja pohjoiskorealaisia joukkoja. Vyöhykkeellä on arviolta kaksi miljoonaa miinaa, piikkilanka-aitoja ja vartiotorneja. On hyvin harvinaista ylittää rajavyöhyke muualta kuin sallituilta alueilta. Pohjois-Koreasta on paennut sodan jälkeen yli 30 000 ihmistä, mutta pääosin Kiinan rajan kautta. Panmunjom, jossa symbolisesti rajan yli asetuttiin, sijaitsee rajavyöhykkeen sisällä. Siellä on käyty korkean tason neuvotteluja ennenkin. Paikka on 50 kilometrin päässä Etelä-Korean pääkaupungista Soulista ja 150 kilometrin päässä Pohjois-Korean Pjongjangista. Panmunjomissa allekirjoitettiin sodan päättänyt aseleposopimus. Virallista rauhansopimusta ei koskaan ole allekirjoitettu, joten teknisesti Etelä ja Pohjoinen ovat yhä sodassa. Panmunjomissa on pidetty sodan jälkeen yli 830 neuvottelukierrosta.
 Soulilaisen Yonsein yliopiston apulaisprofessori  John Delury  arvioi etukäteen, että tapaaminen historiallisesti merkittävässä paikassa auttaa parantamaan maiden välisiä suhteita.
 – Kyse ei ole vain ydinaseriisunnasta tai sopimuksesta, niin tärkeitä kuin ne ovatkin. Jos Trump ja Kim tapaavat ja voivat julistaa jonkinlaisen väliaikaisen sopimuksen, se on hienoa. Jos he tapaavat ja eivät (julkista sopimusta), se on myös ok. Jos he eivät tapaakaan, on hyvä, että Trump kuitenkin tarjoutui, hän kuvailee uutistoimisto AFP:lle.
 Tutkija  Joshua Pollack  Middlebury Institute of International Studies -yliopistosta on skeptisempi.
 – Televisiota varten järjestetty tapaaminen ilman asialistaa ei pyyhi pois vuotta liiallisia odotuksia ja pettymyksiä, hän huomauttaa.
 Pollackin mielestä yhden sivun mittaiset kirjeet ja kädenpuristukset eivät nyt riitä.
 Lue lisää Hanoin tapaamisen tuloksista:   Analyysi: Trump ja Kim lähtivät Hanoista ilman diiliä – Mutta oli sittenkin hyvä, ettei lupauksia tehty hätäisesti
 Pohjois- ja Etelä-Korean maiden välinen raja on erittäin raskaasti vartioitu. Yonhap / EPA

Katso video: "Tämä on upea päivä maailmalle" – Trump teki historiaa ja astui Kim Jong-unin kanssa Pohjois-Koreaan


Summary: Kun 83 uutta kansanedustajaa aloittaa samaan aikaan, ei kaikki suju aina ongelmitta.

Eduskunta piti  perjantaina viimeisen täysistuntonsa ennen kesätaukoa.
 Kevään istuntokausi on tarkoittanut uusille kansanedustajille pikakurssia eduskunnan toimintaan.
 Kysyimme viideltä tuoreelta kansanedustajalta, mitä ensimmäisistä kuukausista on jäänyt käteen.
 Kansanedustajaksi valittu Paula Werning teki vaali-illan jälkeen vuoroja sairaalassa.  Karoliina Simoinen / Yle
 Paula Werning (sd.), Kouvola
 43 vuotta
 Työskentelin sairaanhoitajana  ensiavussa ennen kuin tulin valituksi kansanedustajaksi. Siirryin yhdestä hektisestä maailmasta toiseen.
 Vaalien jälkeen tein vielä viimeiset vuorot ensiavussa. Potilaat sanoivat, että ei heitä ennen olekaan kansanedustaja hoitanut.
 Olen joutunut miettimään elämässäni ensimmäistä kertaa sitä, millaiset vaatteet laitan töihin päälle. Aiemmin on aina ollut firman puolesta siniset hoitajan vaatteet.
 Olen joutunut miettimään elämässäni ensimmäistä kertaa sitä, millaiset vaatteet laitan töihin päälle.
 Alkuun tuntui  epätodelliselta siirtyä sieltä ensiavun käytävän kiireen keskeltä täysin erilaiseen maailmaan.
 Samalla tavalla kuin sairaalassa uudelle osastolle siirtyessä on ne uudet asiat mitä pitää opetella. Täälläkin on paljon sellaista, mitä oppii vain tekemällä, ajan kanssa.
 Minulla on taustaa kuntapäättäjänä ja kokemusta ammattiyhdistyksen edunvalvonnasta.
 Samalla tavalla eduskunnassa asiat ensin valmistellaan, esitetään ja sitten ne käsitellään, mutta ihan käytännössä esimerkiksi valiokuntien työhön sisään pääsemisessä menee tovi.
 Yleisilmapiiri täällä  on todella hyvä. Keneltä tahansa voi kysyä mitä vain ja kokeneemmat auttavat mielellään. Se on konkareidenkin etu, että meidät uudet ”tohelot” otetaan hyvin vastaan ja me opimme talon tavoille.
 Perehdytyksiä on paljon. Uutta on tullut ihan tolkuttomasti. Lisäksi pelkästään Helsingissä liikkumista on pitänyt opetella, kun en ole aiemmin käynyt täällä kuin lähinnä Linnanmäellä.
 Ensimmäisenä työpäivänä  hukkasin ulkovaatteeni. Eduskunnan turvamiehet etsivät vaatteitani 1,5 tuntia ennen kuin selvisi, että joku oli tyhjentänyt kaappini luullen, että se on toisen edustajan. Myöhästyin junasta, enkä saanut junalippua vaihdettua, koska kiirastorstain kaikki junat olivat täynnä. Avustaja neuvoi käyttämään taksikorttia ja menemään Kouvolaan taksilla.
 Ajattelin, että hyvin alkaa, kun ensimmäisenä työpäivänä humahtaa 300 euroa taivaan tuuliin.
 Ajattelin, että hyvin alkaa, kun ensimmäisenä työpäivänä humahtaa 300 euroa taivaan tuuliin. Kaverit kuittailivat, kun lehdissä oli edustajien taksimatkoista, että et sitten kovin kärjessä ollut kuitenkaan.
 Ehkä tärkein  oppi on ollut se, että ei tämä kuitenkaan ole työpaikkaa kummempi.
 Tässä kohtaa voin avoimesti sanoa, jos en tiedä ja kaiken oppii kyllä. Kannattaa tarttua rohkeasti hommiin ja mennä mukaan. Jos jörrötät hiljaa tuolla omassa bunkkerissasi niin siellähän jörrötät neljä vuotta.
 Juha Mäenpään nuuskan käytöstä täyistunnossa nousi kohu.  Karoliina Simoinen / Yle
 Juha Mäenpää (ps.), Ilmajoki
 47 vuotta
 Tulen aika  erilaisella taustalla eduskuntaan. Olin erityisopettajana ammattikoulussa ja jäin tapaturmaeläkkeelle vuonna 2011. Loukkasin niskani ja pääni aika pahasti.
 Ei tämä valinta mitään suurta glooriaa tuonut. Odotuksena oli, että kaikkea ikävääkin tulee niskaan, jos tänne lähtee. Toisaalta olen otettu siitä, että sain ison äänimäärän ja ison vastuun, mutta ei tämä helppoa varmasti tule olemaan.
 Odotuksena oli, että kaikkea ikävääkin tulee niskaan, jos tänne lähtee.
 Olen ollutYK-joukoissa ja reissuhommissa Venäjällä ja tämä on vähän samanlaista. Määräaikainen komennus, jonne pitää lähteä ja hoitaa homma niin hyvin kuin pystyy.
 Täällä ontullut hirveän paljon uusia asioita. Perehdytyksiä on ollut paljon, mutta ne ovat varmasti pintaraapaisuja siihen, mitä kaikkea täällä tulee olemaan. Suurin osa asioista opitaan varmasti vasta käytännön kautta.
 Työilmapiiri täällä  on loistava. Vaikka tuolla salissa olen välillä vähän jyrkästikin sanonut, niin uskon, että muiden puolueiden kansanedustajat ymmärtävät, että niillä mielipiteillä olen tänne tullut ja yritän edustaa niitä mahdollisimman hyvin.
 Eduskunnan saunassa olen tutustunut myös hallituspuolueiden edustajiin. Kyllä siinä sitten oppiikin, kun keskustelee heidän kanssaan näistä asioista.
 Olen käyttänyt joitain sellaisia sanamuotoja, joita muut ovat paheksuneet. Se on pikkuisen yllättänyt, että jos tuolla lähes tyhjässä salissa sanon jotain, niin siitä lehdet repii juttua monta viikkoa.
 Olen mielestäni käyttänyt hyviä puheenvuoroja tärkeistä asioista ja niihin ei kukaan kiinnitä huomiota. Sitten tällainen yksi sarkastinen heitto vieraslajeista nousee uutisiin.
 Se on pikkuisen yllättänyt, että jos tuolla lähes tyhjässä salissa sanon jotain, niin siitä lehdet repii juttua monta viikkoa.
 Tuntui myös hassulta, että nuuskan käytöstä eduskunnassa nousi kohu. Olen kaksi vuotta käyttänyt nuuskaa ja jos heitän biitin huuleen, niin sitten heitän. Ilmeisesti täällä pitäisi yrittää kiinnittää siihen huomiota. Varmaan laitan nuuskan huuleen jatkossakin. Se tulee niin automaatiolla.
 Se on vähän teatteria se, mitä tuolla salissa tapahtuu. Uskon, että valiokunnissa päästän oikeasti yhdessä selvittämään, perehtymään ja tekemään asioita yhteistyössä.
 Hyviä asioita  pitää viedä eteenpäin, vaikka me olemme oppositiossa. Tämä yhteiskunta on mennyt liian kauan sillä tavalla eteenpäin, että oppositio on aina vain äänestänyt vastaan.
 Myös oppositiosta pystyy vaikuttamaan. Esimerkiksi Oulun tapahtumien jälkeen perussuomalaisten aiemmin esittämistä mielipiteistä on tullut myös muiden mielipiteitä.
 Olen puolustusvaliokunnassa jäsenenä ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa. Molempiin valiokuntiin liittyy oma henkilökohtainen tavoite siitä, että Suomessa menestyville nuorille urheilijoille pystyttäisiin järjestämään jonkinlainen yhteiskunnan tarjoama työpaikka kuten muissa maissa. Se työpaikka voisi löytyä puolustusvoimista tai rajavartiolaitoksesta.
 Kesällä on  paljon toritapahtumia ja sähköposti täynnä kutsuja kaikenlaisiin kinkereihin. Kotona on polttopuita tekemättä ja lastenkin kanssa yritän viettää vähän aikaa.
 Köyhän miehen lomailu on sitä kotona pyörimistä ja omien juttujen tekemistä. Tilanne ei paljon muuttunut kansanedustajaksi valinnan jälkeen. Tulot nousivat, mutta samalla nousivat myös kulut. Ei tästä mitään rahallista autuutta ole tullut.
 Mai Kivelä muuttui aktivisista kansanedustajaksi. Karoliina Simoinen / Yle
 Mai Kivelä (vas.), Helsinki
 36 vuotta
 Olin eläinoikeusjärjestö  Animalian toiminnanjohtaja. Heti valinnan jälkeen piti alkaa laittaa vanhaa työtä pakettiin ja rekrytoida seuraajaa. Kun on järjestössä sellaisessa asemassa ei voi vain sanoa että moikka, joku pomo hoitaa nämä asiat tästä eteenpäin.
 Olen toiminut järjestöissä koko urani ajan ja minulla on vahva aktivisti-identiteetti. Siinä on vielä vähän totuttelemista, että olen siirtynyt tuolta Eduskuntatalon ulkopuolelta mielenosoituksista tänne sisälle.
 Siinä on vielä vähän totuttelemista, että olen siirtynyt tuolta Eduskuntatalon ulkopuolelta mielenosoituksista tänne sisälle.
 Järjestöstä tulleelle tämä kaikki eduskunnan aloittamiseen liittyvä seremoniallisuus ja muodollisuus tuntui ensin siltä, että eihän täällä tapahdu mitään poliittista. Jaetaan istumapaikkoja ja järjestäydytään.
 Kaikki muuttu i, kun hallitusneuvottelut alkoivat. Osallistuin neuvotteluihin ympäristöpöydässä. Silloin pääsin sukeltamaan suoraan syvään päätyyn ja keskittymään niihin itselle kaikkein tärkeimpiin kysymyksiin monen viikon ajan. Se oli hienoa, mutta samalla myös todella raskasta.
 Hallitusneuvotteluissa tulin entistä vakuuttuneemmaksi siitä, kuinka tärkeä paikka tämä on, jos halutaan saada poliittista muutosta aikaiseksi. Osa aktivisteista, jotka eivät ole puoluepolitiikassa mukana, saattavat vähätellä esimerkiksi vaalien merkitystä.
 Hallitusneuvotteluiden takia kaikki perehdytykset täällä eduskunnassa menivät ohi. Perehdytyksistä on onneksi olemassa tallenteet, joita ajattelin käydä kesän aikana läpi.
 Useiden käytännön asioiden selvittämisen olen priorisoinut myöhempään aikaan. Sen takia olen tehnyt kaikenlaisia käytännön mokia täällä vaikka kuinka paljon.
 Toin esimerkiksi dokumenttiryhmän tänne ilmoittautumatta sisäänkäynnillä. Aivokapasiteetti ei vain ole aina riittänyt, kun vanhalla työpaikalla toimittiin niin, että ovet olivat auki ja ihmiset kävelivät sukat jalassa ympäri toimistoa.
 Työilmapiiri eduskunnassa  vaikuttaa yllättävän hyvältä lukuun ottamatta sitä, että en oikein tiedä miten pitäisi suhtautua vihapuhetyylisiin puheenvuoroihin, joita joutuu kuuntelemaan täysistunnoissa.
 En oikein tiedä miten pitäisi suhtautua vihapuhetyylisiin puheenvuoroihin, joita joutuu kuuntelemaan täysistunnoissa.
 Näitä puheita on vaikea ottaa sellaiselta ”asiat riitelevät” pohjalta, koska se vaikuttaa yhteiskunnalliseen ilmapiiriin, jopa joidenkin ihmisten konkreettiseen turvallisuuteen.
 Tämä on erikoinen työpaikka siinä mielessä, että täällä ollaan kollegoja ihmisten kanssa, jotka ajavat aivan päinvastaisia asioita. Se tekee tästä tosi mielenkiintoista, hämmentävää ja välillä henkisesti raskasta.
 Ajattelen, että  täällä pitää olla aika selkeä käsitys siitä mitä haluaa tehdä ja mihin keskittyy, ettei ole vain sen pyörityksen vietävänä. Seuraan tarkasti itselleni tärkeimpiä hallitusohjelmakirjauksia. Minulle on tärkeää, miten esimerkiksi hiilineutraaliustavoitetta lähdetään toteuttamaan.
 Olen suuressa valiokunnassa, joka kokoontuu myös kesällä. Ajattelin, että heinäkuussa pidän lomaa, enkä tee mitään. Tässä on läheiset joustaneet aika paljon niin laitoin asiat nyt sellaiseen prioriteettijärjestykseen, että kesällä perhe menee edelle.
 Joonas Könttä tekee töitä poliitikkojen kanssa, jotka ovat olleet kansanedustajia pidempään kuin Könttä on elänyt.  Karoliina Simoinen / Yle
 Joonas Könttä (kesk.), Jyväskylä
 29 vuotta
 Vaali-iltana tunnelmat  olivat kaksijakoiset. Olin omasta puolestani todella onnellinen, mutta puolueen kannaltahan tulos oli ihan katastrofi.
 Valinnan jälkeen työasiat järjestyivät nopeasti, mutta oman asunnon saamisessa meni viisi viikkoa. Osallistuin hallitusneuvotteluihin, enkä pystynyt käymään asuntonäytöissä. Asuin sukulaisten luona Vantaalla ja Sipoossa ennen kuin sain järjestettyä asumiskuviot.
 Jäin virkavapaalle ulkoasiainsihteerin tehtävästä ulkoministeriössä. Valtion virkamiehille työasioiden järjestäminen on helppoa. Laissa lukee selkeästi, että virkavapaata saa, jos tulee valituksi kansanedustajaksi.
 Työskentelin kaksi vuotta europarlamentaarikko  Paavo Väyrysen  avustajana europarlamentissa. Siihen verrattuna eduskunnassa on vähemmän byrokratiaa.
 Olet aika huono lainsäätäjä, jos et salin ulkopuolella tule juttuun kollegoiden kanssa.
 Salissa retoriikka  on välillä kiivasta, mutta olet aika huono lainsäätäjä, jos et salin ulkopuolella tule juttuun kollegoiden kanssa.
 Hallitusneuvotteluiden takia olin poissa suurimmasta osasta perehdytyksistä. Virkamiestaustasta on ollut iso apu, sillä esimerkiksi tietojärjestelmät ovat valtiolla identtiset, mutta alussa on ollut silti joitain kömmähdyksiä. En esimerkiksi päässyt paikalle valiokuntien järjestäytymisiskokouksiin, kun oletin, että niistä tulee kalenterimerkinnät. Siitä tuli poissaolomerkintä aivan turhaan.
 Puolustusvaliokunnassa puheenjohtajana on  Ilkka Kanerva  (kok.), joka on poliittinen elävä legenda. Se on tietyllä tavalla absurdi tilanne olla samassa valiokunnassa kuin sellaiset henkilöt, jotka ovat olleet politiikassa kymmeniä vuosia, pidempään kuin olen elänyt.
 Kaikkiaan tämä pari kuukautta on mennyt iloisissa tunnelmissa. Olen tehnyt politiikkaa kymmenisen vuotta ylioppilaskunnasta lähtien. Siellä kirkastui, että olisihan se hienoa päästä joskus lainsäätäjäksi. Onhan tämä unelmien täyttymys.
 Marko Kilpi vaihtoi poliisin arjen täysistuntoihin ja eduskunnan kuppilaan.  Karoliina Simoinen / Yle
 Marko Kilpi (kok.), Kuopio
 50 vuotta
 Yhtenä iltana  lähdin hiipparoimaan täällä tyhjässä talossa. Tuli tunne siitä, kuinka uskomatonta on olla täällä.
 Ennen vaaleja ajelin vanhempana konstaapelina pakettiautolla tuolla pitkin kyliä. Poliisit ovat paljon tekemisissä ongelmaisten ihmisten ja syrjäytyneiden kanssa. Kyllähän se muokkaa sinua ja suhtautumistasi elämään.
 Yhtäkkiä yksi vaali-ilta ratkaisee kaiken ja sinulla on avaimet tällaiseen taloon. Onhan se aikamoinen muutos. Käsittämätön juttu, jonka prosessoimiseen menee jonkin aikaa. Nyt alan pikkuhiljaa olla sinut asian kanssa.
 Vaali-illan jälkeen asioita piti alkaa hoitaa nopeasti. Virkavapaus piti saada heti pyörimään ja työvuorosuunnitteluun tieto, että yksi nimi on nyt pois listasta. Viimeiset tavarani kävin hakemassa työpaikalta vasta tällä viikolla. Kämppää en ole Helsingistä löytänyt vieläkään vaan olen asunut kaverin nurkissa. Jatkuva etsiminen on päällä.
 Työpaikkana tämä on täysin poikkeuksellinen.
 Työpaikkana tämä  on täysin poikkeuksellinen. Tässä maassa ei varmasti ole muita vastaavia. Täällä on tietyt käyttäytymissäännöt ja paljon kirjoittamattomia sääntöjä, joiden mukaan pitää elää.
 Alkuun on ollut yllätys, kuinka hyvin tämä koneisto täällä toimii. Heti ovella tiedettiin, kuka tulee ja otettiin koppi uusista kansanedustajista. Avuliaisuus henkilökunnan puolelta ja myös edustajakollegoilta muistakin puolueista on ollut tosi hienoa ja helpottanut tänne tuloa.
 Olen kokenut työilmapiirin hirmuisen hyvänä. On mielenkiintoista seurata, miten poliittisten kysymysten ja henkilökohtaisen tason välissä tasapainoillaan. Poliisityössä on tullut tutuksi se, että jokaisen kanssa on tultava juttuun.
 Puheet täysistunnossa  vaikuttavat välillä enemmän teatterilta. Poliittisen retoriikan merkitystä on toisinaan vaikea syvällisesti ymmärtää, mutta siitä huolimatta kaikella on oma merkityksensä. Meillä on tämä valtiomalli ja toiminta on tietynlaista.
 En ole tehnyt mitään varsinaisia virheitä tässä ensimmäisten kuukausien aikana. Sain nopeasti avustajan, joka on toiminut pelastusrenkaana. Kun ei tule ihan poikasena ja elämänkokemusta on jo jonkin verran, niin pahimmat mokat jää tekemättä.
 Tämä on sellainen paikka, että oikeassa paikassa tehdystä virheestä nousee hirveä häly.
 Virheiden tekemisessä ei ole sinänsä mitään väärin, mutta tämä on sellainen paikka, että oikeassa paikassa tehdystä virheestä nousee hirveä häly. Toisaalta sen voi ymmärtää niinkin, että tämä alku on mennyt liian varovaisesti kun virheitä ei ole tullut tehtyä.
 Kokoomuksella on  nyt oppositiossa nahanluonnin paikka. Oppositiopolitiikan ei saa mielestäni antaa mennä pelkäksi räksyttämiseksi ja riitelyksi. Pitää nostaa esiin epäkohtia, tarjota ratkaisumalleja ja antaa myös kiitosta, kun sen paikka on.
 Kesällä on kaikenlaista edustamista ja seuraavan dekkarin kirjoittamista. Saa nähdä miten syksyllä löytyy aikaa kirjan kirjoittamiselle. Kiire niiden kanssa tahtoo aina tulla.
 Lisää aiheesta:
 Taistelua vallasta, yksinäisyyttä ja kiusaamista – kansanedustaja haastatteli kollegoitaan ja kertoo nyt eduskunnan vaietuista puolista

Vaatteet hukassa ja hiippailua tyhjillä käytävillä – 5 tuoretta kansanedustajaa kertoo, mitä he ovat oppineet kahdessa kuukaudessa


Summary: Suomen susien pienin elinvoimainen kanta on määritelty 25 lauman kokoiseksi.

Luonnos päivitetyksi susikannan hoitosuunnitelmaksi on lähetetty lausuntokierrokselle. Muutoksia aiempaan ovat esimerkiksi viranomaisten toiminnan tarkentaminen eri konfliktitilanteissa ja suden sietämistä lisäävät toimet etenkin niille seuduille, minne on muodostumassa uusi susireviiri.
 Kotieläin- ja koiravahinkojen ennaltaehkäisy on tunnistettu eniten turvallisuutta lisääväksi tekijäksi. Tavoitteena on myös, että suden aiheuttamat kotieläin- ja koiravahingot korvataan täysimääräisesti ja nopeasti, mikäli määrärahat sen sallivat.
 Suomen susikannan hoitosuunnitelman päivitystyön pohjana on vuonna  2015 vahvistettu hoitosuunnitelma . Sen toimenpiteet pohjautuivat pitkälti kansalaisten tuottamiin perusteltuihin näkemyksiin kannanhoidosta.
 Tässä hoitosuunnitelmaluonnoksessa vuoden 2015 hoitosuunnitelman toimenpiteitä on muokattu valmisteluryhmässä erityisesti maakuntakierroksella esille nousseista tarpeista.
 – Suden sietämisen edistäminen haluttiin nostaa keskeiseksi tavoitteeksi heti hoitosuunnitelman alkuun. Muut muutostekijät ja niiden toimenpiteet tukevat tätä päätavoitetta. Hoitosuunnitelma pyrkii vastaamaan sekä lajin suojelutarpeisiin, että susiin liittyvien sosiaalisten konfliktien hallintaan, kertoo susikannan hoitosuunnitelman valmisteluryhmän puheenjohtaja ja maa- ja metsätalousministeriön erätalousyksikön päällikkö  Vesa Ruusila .
 Päivitetyn hoitosuunnitelman lyhyen aikavälin tavoitteena on pienin elinvoimainen kanta ja pidemmän aikavälin tavoitteena suden suotuisa suojelutaso.
 Huolta, uhkaa ja vaaraa aiheuttava susi
 Susi herättää suuria tunteita. Pihassa vierailevat sudet pelottavat ihmisiä ja suojelijoiden mukaan susia on vielä liian vähän.
 Jo aiemmin elinvoimaisen kannan minimiksi on määritelty 25 susilaumaa. Venäjän ja Suomen rajalla liikkuvista laumoista tähän lukuun voidaan laskea puolet.
 Viimeisin Luonnonvarakeskuksen kanta-arvio määritteli maaliskuun tilanteeksi 185-205 sutta. Pääosin Suomen puolella liikkui 19 laumaa. Nyt susia on enemmän, kun pennut ovat syntyneet. Yle Uutisten jutut aiheesta:
 Suomessa on nyt noin 200 sutta pentuineen – Katso kartalta, millä alueilla sudet liikkuvat
 Susien määrässä pientä laskua Pohjanmaalla – "Kysymys voi olla ravintokilpailusta"
 Uudessa kannanhoitosuunnitelmassa määritellään huolta, uhkaa ja vaaraa aiheuttavat tilanteet susiseuduilla.
 1. Huolta aiheuttava susi
 Susi tai suden jäljet havaitaan alle 100 metrin etäisyydellä asuin- tai tuotantorakennuksesta, kuitenkin piha-alueen ulkopuolella tai tiellä.
 2. Mahdollista uhkaa aiheuttava susi
 Suden jäljet havaitaan asutun rakennuksen tai tuotantorakennuksen piha-alueella. Samoin, jos susi havaitaan pihassa ja se poistuu paikalta välittömästi ihmisen havaittuaan. Piha-alueella tarkoitetaan asuin- tai tuotantorakennusten muodostamaa hoidettua aluetta.
 Tai
 Jos sudesta saadaan näköhavainto piha-alueella eikä se poistu välittömästi ihmisen havaittuaan paikalta, kyseessä voi suden läsnäolon jatkuessa olla kohdan 3. tilanne.
 3. Uhkaa tai vaaraa aiheuttava susi
 Suden havaitaan liikkuvan rakennetussa ympäristössä tai ihmisten asuinalueilla satunnaista havaintoa ja välitöntä paikalta poistumista pidempään.
 4. Vakavaa vaaraa aiheuttava susi
 Susi lähestyy ihmistä tai ei muussa kohtaamistilanteessa poistu paikalta (jää kiertelemään tai seuraamaan taikka käyttäytyy uhkaavasti). Samoin tilanteet, joissa susi on jo aiheuttanut tai yrittänyt aiheuttaa henkilövahingon tai on käynyt tai yrittänyt käydä ihmisen ulkoiluttaman kytketyn koiran tai muun kotieläimen kimppuun.
 Hoitosuunnitelmaluonnoksen mukaan poliisi, Suomen riistakeskus ja paikalliset suurriistavirka-aputoimijat puuttuvat tehokkaasti susien toistuviin vierailuihin pihoilla. Pihakäyntien syyt selvitetään ja mahdolliset haaskat poistetaan.
 Suomen riistakeskus päättää karkotuksista tilanteissa, joissa kyse on säännöllisistä pihavierailuista, mutta ei vielä vaaraa aiheuttavista susista
 Poliisi määrää poliisilain perusteella ihmisarkuuden menettäneiden susien karkottamisesta tai lopettamisesta tapauskohtaisen harkinnan jälkeen. Käytännössä poliisin ei siis tarvitsisi puuttua jokaiseen pihavierailuun, jos niistä ei ole aiheutunut vaaraa ihmisille.
 Riistakeskuksen hoitoon kuuluvat jatkossa ensimmäisessä ja toisessa kohdassa maitut tapaukset.
 Susia on eniten nyt läntisessä Suomessa.  Timo Huovinen / Yle
 Salametsästys halutaan lopettaa
 Eri tutkimusten mukaan laiton metsästys on suurin susien kuolinsyy. Lisäämällä ihmisten sietokykyä susia kohtaan uskotaan voivan vaikuttaa myös salametsästyksen vähenemiseen.
 Kun susipari alkaa perustaa omaa reviiriään alueelle, saattavat ensimmäiset havainnot susista olla niiden aiheuttamta vahingot. Kotieläintilalliset, koiran omistajat ja metsästäjät ovat susien pitkän poissaolon myötä jo tottuneet elämään ilman uhkaa susista.
 Ensimmäiset vahingot tulevat yllätyksenä. Tällöin syntyy usein hyvin nopeasti kielteinen suhtautuminen suteen.
 Susi- ja susipolitiikkakriittiset kannanotot ovat Suomessa edelleen voimissaan ja keskustelu on käynyt kiivaana varsinkin susien uusilla reviirialueilla.
 Keskustelua käydään aktiivisesti myös sosiaalisen median alustoilla. Tämä onkin yksi merkittävimmistä toimintaympäristön muutoksista, joka liittyy susikannan suojelun ja hoidon haasteisiin. Verkon keskustelupalstoilla on helppo ylläpitää konfliktia.
 Laillinen metsästys ei kuitenkaan voi suunnitelman mukaan olla ainoa keino susien sietämisen lisäämiseen. Siihen tarvitaan useita muita tukevia toimenpiteitä, joita hoitosuunnitelmassa on valmisteltu.
 Metsähallituksen erätarkastajien toimivaltuuksia halutaan laajentaan myös yksityismailla tapahtuvaan rikospaikkatutkintaan.
 Susikannan suotuisan suojelutason saavuttamiseksi sekä suunnitelmallisen kannanhoidon toteuttamiseksi tarvitaan tehokkaita keinoja susien laittomien tappamisten ehkäisyyn. Keskeisessä asemassa laittomuuksien kitkemisessä ovat paikalliset kyläyhteisöt.
 Itäisen Suomen ja Lapin alueella poliisi ja erätarkastajat ovat useita vuosia suorittaneet erävalvontayhteistyötä Rajaseuturyhmä-toimintamallilla.
 Tämä tehokkaaksi osoittautunutta yhteistyö pyritään laajentamaan vuosien 2019–2020 aikana koko maan kattavaksi valtakunnalliseksi toimintamalliksi. Sitä halutaan lisätä erävalvonnan vaikuttavuutta erityisesti suurpetoihin kohdistuvan laittoman tappamisenja muun törkeän metsästysrikollisuuden ehkäisemiseksi ja paljastamiseksi.
 Hirvien metsästyksessä käytettävät koirat ovat usein vaarassa joutua tekemisiin suden kanssa, kun peto kokee ne kilpailijakseen. Elisa Kinnunen/Yle
 Metsästyskoirien menetys suden suuhun halutaan välttää
 Koiravahingot ovat yksi syy siihen negatiiviseen suhtautumiseen, mikä metsästäjillä on susia kohtaan. Viranomaisten ylläpitämän vahinkotilaston mukaan sudet ovat 2010-luvulla tappaneet tai vahingoittaneet noin 30–50 koiraa vuodessa. Kaikki tapaukset eivät kuitenkaan tule viranomaisten tietoon.
 Noin puolet tilanteista, joissa susi on tappanut koiran, on tapahtunut pihapiirissä.
 Maa- ja metsätalousministeriön erätalousyksikön päällikkö Vesa Ruusila ehdottaa esimerkiksi naapuriseurueille yhteistyötä, jolloin susihavainnoista kerrotaan välittömästi eikä koiria päästetä vaaralliselle alueelle.
 – Kaukana isännästään haukkuvien koirien sijaan hirven metsästyksessä voisi käyttää alle 39 cm korkuisia, ajavia koirarotuja, jotka eivät välttämättä lähde yhtä kauas isännästään, Ruusila sanoo.
 Riskirotuina ovat olleet suomenajokoirat, norjanharmaapystykorva ja suomenpystykorva, jotka ovat hyvin yleisiä metsästyskoirina.
 Luonnonvarakeskuksen halutaan julkaisevan entistä nopeammin tiedot pantasusien liikkeistä, jolloin tiedetään niiden laumojen liikkeet.
 Joissakin koirapaikannuslaitteissa on jo ominaisuus, jossa pantasusitiedot tuodaan jo Riistahavainnot.fi – palvelusta.
 Nuoria metsästäjiä aiotaan myös kouluttaa tuntemaan paremmin suden biologiaa ja käyttäytymistä.
 Metsästäjäliitto on mukana Suomen susikannan hoitosuunnitelman päivityshankkeen ohjaus- ja valmisteluryhmässä. Metsästäjäliitolle suunnitelman tavoitteista kaikkein merkittävimpiä ovat susivahinkojen ennaltaehkäisy ja toimenpiteet vahinkojen hallitsemiseksi, vuoropuhelun edistäminen ja kannanhoidollisen metsästyksen mahdollisuus.
 – Me Metsästäjäliitossa ymmärrämme, että Suomen susikannan täytyy olla elinvoimainen, mutta samalla haittojen pitää olla hallinnassa. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että ohjausryhmässä suden kannanhoidollisen metsästyksen mahdollisuus on avoimesti hyväksytty. Myös luottamuksen parantaminen eri toimijoiden välillä on oleellista, sanoo Metsästäjäliiton toiminnanjohtaja  Heli Siitari .
 Lausunnot uudesta kannanhoitosuunnitelmasta on jätettävä 30. elokuuta mennessä.

Susikannan uusi hoitosuunnitelma tähtää vahinkojen ennaltaehkäisyyn ja susien parempaan sietämiseen


Summary: Keräilijä löytää hylättyjä kumiankkoja ojanpielistä ja suuntaa Tukholmassa aina ensimmäisenä ankkoja esittelevään rautakauppaan.

Rivitalon yläkerrassa tulee sellainen olo, että joku tuijottaa. Keskellä huonetta seisoo kattoon asti ulottuva avohylly, jossa istuu siisteissä riveissä 330 kumiankkaa. Muutamakymmentä silmäparia lisää löytyy kun avaa vaatekaapin oven.
 Seinällä on kumiankkoja esittävä taulu, pöydän vieressä ankkojen kuvilla varustettu ämpäri ja yöpöydällä muun muassa kumiankan mallinen saippuapullo.
 Eveliina Niskasen  hyväntuulinen kokoelma on karttunut kolmentoista vuoden ajan. Kaikki sai alkunsa Tesoman uimahallista vuonna 2006.
 – Uimahallissa oli äitiankka poikasineen. Tiesin heti, että sellaiset oli saatava itsellekin. Tein salapoliisityötä ja lopulta löysin ankkaperheen.
 Kokoelman huoltaminen vie aikaa. Silloin tällöin kaikki yli 330 kumiankkaa otetaan hyllystä ja pyyhitään, lasketaan ja asetellaan uudestaan halutulla tavalla. Joskus ankat pääsevät uimaan ja Eveliina Niskanen kuvaa niitä luonnonvesissä. Anna Sirén / Yle
 Hetken aikaa yksi perhekunta ankkoja riitti ilahduttamaan niihin ihastunutta tyttöä, mutta pian kävi ilmi, että lisää oli saatava. Eveliina Niskanen kiittelee harrastuksensa alkumetreistä hurahtajaluonteista isäänsä, joka kannusti tytärtään kartuttamaan kokoelmaa.
 – Olemme isäni kanssa samanlaisia, yllytämme toisiamme. Kun kukaan ei rajoittanut minua niin keräily lähti vauhtiin.
 Ensimmäiset ankat ovat sittemmin saaneet seurakseen satoja uusia uimareita. Hyllystä löytyy eri värisiä, kokoisia, ilmeisiä ja eri rekvisiitalla varustettuja ankkoja.
 Kokoelman kartuttamisessa on pakko pitää tilan rajallisuus mielessä ja siksi järki päässä.
 – Perinteisiä pikkuankkoja tulee vastaan kaikkialla, mutta niitä ei voi enää ostaa. Pyrin siihen, että kutakin laatua olisi vain yksi.
 Perinteisiä pikkuankkoja tulee vastaan kaikkialla, mutta niitä ei voi enää ostaa.  Eveliina Niskanen
 Kumiankkoja keräillään ympäri maailmaa. Varsinkin Yhdysvalloissa on Eveliina Niskasen mukaan hurahdettu hyvin ihmismäisiin ankkoihin.
 – Sieltä löytyy  Obamaa  ja  Trumpia . Minusta liian ihmismäisistä piirteistä tulee creepy olo. Pyrin pitämään ankat ankkoina.
 Vaate väistää, ankka ei
 Hyllyyn paraatipaikalle päässeiden ankkojen lisäksi Eveliina Niskasen kokoelma ulottuu myös vaatekaapin puolelle. Kaapissa istuvat isommat ankat sekä plastomuoviset kylpyankat, jotka eivät ole Niskasen ykköskeräilykohde.
 Kun vaatekaapista pitää löytyä tilaa kymmenille kookkaammille ankoille, pysyvät nuoren naisen vaatehankinnat aisoissa.
 – Ei tule hankittua ylimääräistä. Kun uutta tulee, niin vanhaa lähtee, Niskanen nauraa.
 Tämä pätee toki vain vaatteisiin, ei koskaan ankkoihin.
 Kumiankkaa ei voi katsoa surullisena ja ankeana.  Eveliina Niskanen
 Ankkalauma on kasvanut monisatapäiseksi pikkuhiljaa. Muutaman yksilön Niskanen on saanut kyselemällä lahjoituksia esimerkiksi Facebookin roskalavaryhmistä, osa on tullut lahjoina.
 Lähipiiri tietää, mitä voi aina tuoda, Niskanen sanoo ja esittelee sisarustensa tuomia ulkomaantuliaisia.
 Yhdestä lahjasta on tosin aikoinaan seurannut huono omatunto.
 – Ratinan suvannossa oli vuosia sitten ankanuitto. Isä ja veli osuivat paikalle pari päivää tapahtuman jälkeen ja löysivät vedestä yksinäisen kellujan ja toivat sen minulle. Olin aika pieni, ja pitkään kuumotti, että pian joku soittaa ja syyttää numeroidun ankan varastamisesta, Eveliina Niskanen nauraa.
 Osuuspankin ankan numero 3610 muinoin matkaan lähettäneille kerrottakoon tässä, että uimari voi hyvin – eikä olisi voinut parempaa kotia ja kaverikuntaa saada
 Kumiankka katsoo keräilijää ojasta
 Kun silmät harjaantuvat katsomaan ympäristöä keräilijän silmin, alkaa keräilykohteita näkyä siellä täällä. Eveliina Niskanen kertoo löytäneensä kokoelmaansa lisää ankkoja jopa ojasta.
 Miltä mahtaa tuntua kun kumiankkaentusiasti kesken päiväkävelynsä huomaa, että ojasta katsoo jonkun hylkäämä aarre?
 – No onhan se vähän niin kuin olisi kutsuttu. Mielikuvaa on tosin pakko korjata: ankat eivät hylättynäkään näytä surulliselta vaan lähtevät ihan iloisina mukaan.
 Liian inhimilliset kumiankat eivät viehätä Eveliina Niskasta, mutta David Bowie -ankka läpäisi keräilijän seulan.  Anna Sirén / Yle
 Toisinaan keräilijä suuntaa kultamaille tositarkoituksella. Harrastus vaikuttaa Eveliina Niskasen matkailutottumuksiin esimerkiksi länsinaapurissa.
 – Aina Tukholmaan saapuessa suuntaan ensimmäisenä Södermalmgatanille. Siellä on rautakauppa, jonka ikkunalla on ankkoja. Nyt siellä käyminen on perinne. Tuttavat ja sukulaiset nauravat, että menet sitten ulkomailla ensimmäisenä kylppärikauppaan.
 Hyväntuulinen kommentointi ja nauru on se tapa, jolla Eveliina Niskasen harrastukseen suhtaudutaan. Kumiankka on sympaattisuuden perikuva, eikä tämän kokoelman äärellä voi seistä kuin hymyillen.
 – Kumiankkaa ei voi katsoa surullisena ja ankeana. Nämä saavat minut tosi hyvälle tuulelle ja puhun niistä mielelläni. Ihmisten reaktio on yleensä ihmetys ja hämmennys, mutta kukaan ei suutu. Tämä on harmiton win win -harrastus.

Eveliina Niskasen "harmiton harrastus" lähti käsistä ja nyt hänen hyllynsä ja komeronsa täyttyvät sadoista kumiankoista – "Ei tule hankittua ylimääräisiä vaatteita"


Summary: Aaltola uskoo, ettei kummallakaan johtajalla ole käsitystä siitä, mihin suuntaan diplomaattisia suhteita pitäisi jatkossa viedä.

Ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja  Mika Aaltola  toteaa, että Yhdysvaltain presidentin  Donald Trumpin  ja Pohjois-Korean johtajan  Kim Jong-unin  tapaaminen oli lähinnä Trumpin julkisuusdiplomatiaa.
 Aaltola luonnehtii STT:lle, että tapaamisesta tuli "tulppa" Yhdysvaltain diplomaattisen koneiston ja Trumpin välille.
 – Trump sekoittaa varsinaisen diplomatian siihen, miten häntä kohdellaan ja mitä sanoja sanottiin. Trump ei välttämättä tiedä, mitä on sovittu ja mihin suuntaan asioita pitäisi viedä. Kim on yhtä pihalla kuin lumiukko, Aaltola kommentoi.
 Hänen mukaansa Trump haluaa olla asioiden alullepanija, joten tämän näkökulmasta tapaaminen oli kuitenkin toimiva.
 Nytkähdys ydinaseriisunnassa?
 Aaltola uskoo, että tapaaminen jää lähinnä symboliseksi sovinnon eleeksi. Edellinen Trumpin ja Kimin huippukokous päättyi helmikuussa dramaattisesti, kun johtajat päättivät tapaamisen ennenaikaisesti.
 – Nyt saatiin tällainen nytkähdys ja ainakin sovinnollisia kuvia maailmalle tärkeältä raja-alueelta. Kanavat ovat auki ja prosessia halutaan selkeästi jouduttaa ja jatkaa.
 Aaltolan mukaan jää nähtäväksi, eteneekö Pohjois-Korean ydinaseriisunta juurikaan.
 – Tilanne on aika jumissa. Pohjois-Korean pitäisi ydinaseriisunta toteuttaa, mutta se ei halua altistua rajulle tarkkailujärjestelmälle, kun taas Yhdysvallat haluaisi asian varmistaa.
 Tilannetta mutkistavat entisestään Pohjois-Korean ankarat pakotteet maan surkeassa taloustilanteessa.
 – Kyllä siellä on varmasti jonkinlaista halua ratkaista asia, mutta ei niin, kuin Yhdysvallat toivoisi, Aaltola sanoo.

Ulkopoliittisen instituutin Aaltola: "Tapaaminen on imagovoitto Trumpille ja tulppa Yhdysvaltain diplomatiassa"


Summary: Tähtien tiheys vähenee, mitä kauemmas Linnunradan keskustasta mennään. Nyt löytyneen reunan toisella puolen tähtiä on vielä paljon laitaosia harvemmassa.

Joukko japanilaisia tutkijoita on mitannut kotigalaksimme Linnunradan koon tarkemmin kuin koskaan aiemmin.
 Havaijilla Mauna Kean vuorella sijaitsevalla Subarun teleskoopilla työskennelleet tutkijat huomioivat mittauksissaan myös Linnunradan kiekkomaista keskiosaa reunustavan halon alueen.
 Näin he saivat galaksimme säteeksi 520 000 valovuotta. Etäisyys keskustasta reunalle on siten 20 kertaa pidempi kuin matka omasta Aurinkokunnastamme Linnunradan keskustaan.
 Reunojen halon alueilla lasketaan olevan noin miljardi tähteä ja noin 150 pallomaista tähtijoukkoa. Osa näistä tähdistä ja tähtijoukoista on jopa 12 miljardia vuotta vanhoja.
 Alkuräjähdyksen lasketaan sattuneen 13,8 miljardia vuotta sitten.
 Tämä tarkottaisi, että halon alueen tähdet ja tähtijoukot olisivat jäänteitä alkuperäisestä Linnunradasta. Tätä taas tutkijat tulkitsevat niin, että alkuperäinen Linnunrata oli alun perinkin selvästi laajempi kuin Linnunradan keskiosien kiekko, jonka alueella suurin osa tähdistä nykyisin sijaitsee.
 Kuin metsän reunaa etsisi
 Japanilaisten tutkijoiden mukaan halon ulkorajojen määrittäminen ei ollut helppoa. He vertasivat sitä metsän rajojen etsimiseen keskeltä metsää ympärillä olevia puita tarkkailemalla.
 Tutkimuksessa käytettiin Subarun halkaisijaltaan yli kahdeksanmetristä teleskooppia. Sen avulla saatiin kuvattua halon reunan paljastavia hyvin heikkoja jälkiä. Tulkinnan Linnunradan reunan löytymisestä vahvisti sekin, että tuolla etäisyydellä – 520 000 valovuotta – tähtien määrä romahti huomattavasti.
 Suomessa tutkimuksesta kirjoitti ensimmäisenä  Tähdet ja avaruus.
 Lue myös:
 9 kysymystä avaruuden vieraasta älystä, ihmislajin tulevaisuudesta ja maailmankaikkeudesta – Kansa kysyy ja professori Kari Enqvist vastaa
 Hurja teoria: Alkuräjähdys synnytti myös antimateriasta koostuvan antiuniversumin, jossa aika kulkee taaksepäin

Japanilaistutkijat uskovat löytäneensä Linnunradan äärilaidan


Summary: EU-puheenjohtajuuteen valmistautuva lähettiläs Minna Kivimäki ei näe syytä epätoivoon, vaikka vuoden 2050 ilmastotavoite onkin törmännyt itäisten jäsenmaiden skeptisyyteen.

Joka luulee, että Suomi voi puheenjohtajamaana kääntää EU:n asiat haluamaansa asentoon, joutuu pettymään. Kotiinpäin vetäminen eli omien asioiden ajaminen puheenjohtajan paikkaa hyödyntämällä ei onnistu.
 – Sitä ei kannata yrittää, sanoo  Minna Kivimäki .
 Hän on avainhenkilöitä Suomen EU-koneistossa. Kivimäki, 48, edustaa Suomea Brysselissä jäsenmaiden suurlähettiläiden kokoonpanossa, joka käsittelee esimerkiksi ympäristö-, liikenne- ja energia-asioita.
 Virallinen titteli on Coreper I -suurlähettiläs ja pysyvän edustajan sijainen. Pysyvä edustaja  Marja Rislakki  puolestaan istuu siinä toisessa Coreperissa, jonka pöydällä ovat esimerkiksi talousasiat ja ulkosuhteet.
 Maanantaista alkaen entinen liikenneministeriön virkamies Kivimäki saa puoleksi vuodeksi käteensä puheenjohtajan nuijan omassa kokoonpanossaan. Hän saa samalla valtaa siihen, mitä asioita jäsenmaiden kesken viedään eteenpäin ja missä järjestyksessä.
 Kivimäellä saattaisi olla houkutus laittaa ohituskaistalle esimerkiksi kesäaikajärjestelystä luopuminen. Suomi on ajanut asiaa aktiivisesti. Euroopan parlamenttikin on jo osaltaan hyväksynyt komission ehdotuksen, että järjestelystä luovutaan.
 Mutta jäsenmaat eivät ole asiasta niin vakuuttuneita.  Komission ehdottama takaraja  luopumiselle meni jo ohi.
 – Monissa muissa maissa tämä ei ole ollut asia, joka olisi mitenkään kansalaisia vaivannut, Kivimäki muotoilee.
 Hänen mukaansa kesäajasta luopumisessa on vielä "paljon tekemistä" ennen kuin sen viemistä jäsenmaiden äänestykseen voitaisiin edes harkita. Tämä ei välttämättä tapahdu Suomen kaudella, jos koskaan.
 Kotiinpäin ei voi vetää.
 – Se ei ainakaan auta asian eteenpäin viemisessä, Kivimäki sanoo.
 Kesäaikaan vai ei?
 Kesäaikaa ei edes mainita Suomen puheenjohtajakauden ohjelmassa, joka julkaistiin viime viikolla. Eikä Rinteen hallituksen hallitusohjelmassa. Kesäaika ei ole planeetan kohtalonkysymys, toisin kuin ilmastonmuutos.
 Ilmastoasioista molemmissa ohjelmissa puhutaankin pitkästi. Hallitus on asettanut Suomen tavoitteeksi, että EU pyrkisi hiilineutraaliksi vuoteen 2050 mennessä. Hiilineutraalissa Euroopassa ilmakehään voitaisiin päästää vain sen verran kasvihuonekaasuja kuin luonto pystyy sieltä sitomaan.
 Tavoite on kova. Kesäkuun huippukokouksessa EU-maiden johtajat yrittivät saada tavoitevuotta 2050 kirjattua paperille. Vuosiluku putosi kuitenkin alaviitteeseen Puolan, Tsekin, Unkarin ja Viron vaatimuksesta.
 Kokous uutisoitiin epäonnistumisena . Minna Kivimäki huomauttaa, että 24 jäsenmaata saatiin kuitenkin tavoitteen taakse. Vielä toukokuussa maita oli vain kymmenen.
 – En näkisi syytä epätoivoon, päinvastoin. Me tehdään tätä työtä hyvässä hengessä, Kivimäki sanoo.
 Hiilivoimaan nojaavan Puolan pääministeri  Mateusz Morawiecki  sanoi huippukokouksessa, että maa haluaa EU:lta vastineeksi rahaa voidakseen sopeutua koviin tavoitteisiin.
 Suomen on tarkoitus valmistella kaudellaan myös EU:n rahoituskehystä vuodesta 2021 eteenpäin. Komissio on ehdottanut kompensaatiota ilmastotoimista, ja Suomi voi puheenjohtajana ehdottaa rahasummia.
 Ilmastotavoitteet ja rahoituskehys ovat syksyllä pöydällä samaan aikaan.
 – Tulee varmaan katsoa, löytyykö sieltä jotain lääkkeitä, Kivimäki sanoo.
 Päästövähennykset syynissä
 Kivimäen mukaan jokaisella neljästä maasta on kuitenkin omat huolensa, eikä raha ole välttämättä lääke niihin kaikkiin. Joku kantaa huolta esimerkiksi autoteollisuuden työpaikoista, toinen energiantuotannosta.
 – Heillä on aitoja huolia ja kysymyksiä tämän suhteen, Kivimäki sanoo.
 Siksi ilmastotavoitteista puhutaan Suomen kaudella myös esimerkiksi työministerien ja kilpailukyvystä vastaavien ministerien kokouksissa.
 Suomen on tarkoitus sopia 2050-tavoite vuoden loppuun mennessä, jotta se voitaisiin ensi vuonna ilmoittaa YK:lle osana Pariisin ilmastosopimusta. Jos nollatavoite saadaan kirjattua, se voi tarkoittaa että nyt jo sovittuja vuoden 2030 tavoitteita joudutaan kiristämään.
 EU on saanut hiljattain valmiiksi lainsäädännön, joka tähtää 40 prosentin päästövähennyksiin vuoteen 2030 mennessä. Syksyllä aloittava uusi komissio joutunee ottamaan kantaa siihen, riittääkö se.
 Varsinaista ilmastolainsäädäntöä ei Suomen kaudella olekaan käsittelyssä, vaan keskustelua uusista tavoitteista käydään ylätasolla. Lainsäädäntöä on Suomen pöydällä ylipäätään vähemmän, sillä puheenjohtajakausi osuu ajankohtaan, jolloin eurovaalit on juuri pidetty eikä uutta komissiota ole vielä valittu.
 Töitä kuitenkin riittää, Kivimäki vakuuttaa.
 – En sanoisi, että tämä on välipuheenjohtajuus, lähettiläs sanoo.
 Coreper I -lähettiläs Minna Kivimäkeä avustavat Leo Svahnbäck ja Ilona Julkunen tekevät pitkää päivää puheenjohtajakauden vuoksi. Suomen EU-edustustoon on palkattu kauden ajaksi kymmeniä lisätyöntekijöitä. Petri Raivio / YLE
 Kuuntele myös:   Maailmanpolitiikan arkipäivää – Onko EU-puheenjohtajuudella vielä väliä?

Tämän naisen näpeissä ovat Suomen kohtalonkysymykset ilmastosta kesäaikaan: "Kotiinpäin ei voi vetää"


Summary: Halla-aho valittiin Tampereella jatkamaan perussuomalaisten johdossa seuraavat kaksi vuotta.

Perussuomalaisten puheenjohtaja  Jussi Halla-aho  päätti puolueen puoluekokouksen linjapuheeseensa Tampereella.
 Hänen mukaansa puheen laatiminen aiheutti runsaasti päänvaivaa.
 – Ei siksi, että linjaa ei olisi, vaan siksi, että se on niin selvä. Voisin tiivistää puheen kahteen sanaan: linja pitää, Halla-aho sanoi.
 Hän totesi, että perussuomalaisia pidetään usein yhden asian puolueena. Tämä on kuitenkin Halla-ahon mielestä lähinnä median leimaamisen tulosta.
 – Meillä on kattavat ja perustellut ohjelmat kaikilta politiikan sektoreilta.
 Halla-aho sanoi, että julkisen vallan tehtävä on turvata suomalaisten hyvinvointi ja turvallisuus, jotka puolestaan tulevat siitä, että ihmisillä on työtä, jolla tulee toimeen.
 Julkisen vallan on priorisoida menojaan, Halla-aho sanoi. Esimerkiksi "huonosti integroituneiden maahanmuuttajien elättämisen" sijaan varoja pitää kohdentaa niille, jotka eivät pysty huolehtimaan itsestään.
 Halla-aho: "Olemme pääoppositiopuolue"
 Halla-aho lupasi, että oppositossa perussuomalaiset tulevat puuttumaan hanakasti niihin epäkohtiin ja virheisiin, joihin hallitus syyllistyy.
 – Perussuomalaiset on pääoppositiopuolue. Me emme ole populistinen puolue, eikä tavoitteemme ole räksyttää kaikesta, mitä hallitus tekee.
 Kritiikin aiheista ei tällä hallituskaudella taatusti tule olemaan pulaa, Halla-aho ennakoi.
 Halla-aho linjasi, että puolueen on syytä jatkossakin keskittyä juuri niihin teemoihin, jotka yhdistävät heidän erilaisia kannattajiaan.
 – Kansallisen edun puolustajina ja haittamaahanmuuton vastustajina perussuomalaiset ovat valitettavan yksin poliittisella kentällä.
 "Sananvapauslainsäädäntöä on muutettava"
 Halla-ahon mukaan Suomen sanavapaustilanne on surkealla tolalla. Vääränlaisina pidettyjä mielipiteitä ei hänen mielestään suvaita.
 – Väärien mielipiteiden ilmaisestimisesta joutuu yhä useammin taloudellisten tai juridisten sanktioiden kohteeksi. Oikeusvaltiolle on tuhoisaa, että mielipiteen vapautta rajoitetaan. Vielä tuhoisampaa on se, että kukaan ei oikeastaan enää tiedä, mikä on laillista ja mikä ei.
 Hän vertasi tilannetta aikaan, jolloin Neuvostoliiton arvostelu saattoi johtaa arvostelijan poliittiseen paitsioon.
 – Maahanmuutosta, islamista, seksuaalivähemmistöistä, EU:sta ja eräistä muista kysymyksistä on tullut uusi Neuvostoliitto, Halla-aho sanoi.
 Hänen mukaansa sanavapaus on perussuomalaisille keskeinen arvo ja ihmisoikeus. Sananvapauden rajoittamiseen on puututtava muuttamalla sanavapautta rajoittavaa lainsäädäntöä, Halla-aho sanoi.
 – Lakien tehtävä on suojella kansalaisia ja turvata heidän vapauksiaan. Ei varjella päätöksentekijöitä tai mediaa kansalaisten esittämältä kritiikiltä.
 Perussuomalaiset sai Tampereella uuden johdon
 Halla-aho taputettiin lauantaina  uudelle kaksivuotiskaudelle perussuomalaisten johdossa. Hänellä ei ollut vastaehdokkaita.
 Tampereella perussuomalaisille valittiin myös varapuheenjohtajat ja uusi puoluesihteeri.
 Rinnalleen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi Halla-aho sai puolueen nousevana tähtenä pidetyn ensimmäisen kauden kansanedustajan ja entisen poliittisen suunnittelijan  Riikka Purran .
 Toiseksi varapuheenjohtajaksi äänestettiin kolmannen kauden kansanedustaja  Arja Juvonen  ja kolmanneksi eduskunnan toinen varapuhemies  Juho Eerola , joka jatkaa tehtävässä.
 Puoluesihteeriksi kokousväki äänesti Suomen Perusta -ajatuspajan toiminnanjohtajan  Simo Grönroosin .
 Lue myös:
 Perussuomalaiset valitsivat uuden puoluevaltuuston – menettelytapaa arvosteltiin ja sääntömuutosta kaivataan
 Analyysi: "Mestari" Halla-aho on kiusaantunut liikanimestään ja kaitsee nyt opetuslapsiaan asialinjalle

Halla-aho julisti perussuomalaiset pääoppositiopuolueeksi linjapuheessaan Tampereella – "Linja pitää"


Summary: Pohjois-Korean virallinen tiedotustoimisto on ollut toistaiseksi hiljaa. Tutkija kaipaa teatterin sijaan sisältöä.

Yhdysvaltain presidentin  Donald Trumpin  ja Pohjois-Korean johtajan  Kim Jong-unin  historiallinen ja nopealla aikataululla julkistettu  tapaaminen Koreoiden rajavyöhykkeellä  on herättänyt kiinnostusta ympäri maailman.
 Tässä muutamia reaktioita asiantuntijoilta ja tavallisilta kansalaisilta.
 Etelä-Koreassa toivoa ja epäuskoa
 Etelä-Korean pääkaupungissa Soulissa tapaamista seurattiin toivon ja skeptisyyden sekaisin tuntein, raportoi uutistoimisto AP.
 Opiskelija  Min Jung-won , 26, oli toiveikkaiden joukossa.
 – Toivon, että tämä tapaaminen tuo Koreoille mahdollisuuden elvyttää talousyhteistyötä ja vie Koreoiden yhdistämispyrkimyksiä askeleen eteenpäin, Min sanoi AP:lle.
 Toimistotyöntekijä  Kim Dae-won , 40, oli toisella kannalla. Hänen mielestään tapaaminen oli televisiota varten luotu spektaakkeli, eikä siinä käsitelty maiden perustavanlaatuisia erimielisyyksiä.
 – (Etelä-Korean presidentti)  Moon Jae-in  on vaatinut kuskin paikkaa tässä prosessissa. Nyt näyttää, että hän vain lainasi autonsa Trumpille ja Kim Jong-unille, Kim sanoi.
 "Nyt tarvitaan sisältlöä, ei teatteria"
 Stimson-keskuksen Aasia-analyytikko  David Kim  arvioi uutistoimisto AFP:lle, että tapaamisen merkitys oli selvä: Trumpille oli historiallista olla ensimmäinen presidentti, joka virassa astuu Pohjois-Korean maaperälle.
 Kimin mukaan tapaaminen loi mahdollisuuden ydinneuvottelujen käynnistämiselle uudelleen, mutta:
 – Tarvitaan sisältöä, ei teatteria.
 Rand Corporationin analyytikko, entinen CIA-analyytikko  Soo Kim  sanoo, että pohjoisen "painovoima on vetänyt Trumpin yli demilitarisoidun vyöhykkeen".
 Hänen mukaansa "Kimin ei tarvinnut nostaa edes sormeaan saadakseen Trumpin yli rajalinjan".
 BBC Monitoringin maailman mediaa seuraavan toimittajan mukaan Pohjois-Korean media ei ole raportoinut tapaamisesta ainakaan vielä.
 Virallisen uutistoimisto KCNA:n englanninkielisillä sivuilla tapaamisesta ei uutisoitu.

"Televisiota varten tehty spektaakkeli" vai askel eteenpäin? – Trumpin ja Kimin tapaamiseen reagoitiin ristiriitaisesti


Summary: Koululaiset keräävät edelleen kasveja, tosin vähemmän kuin ennen. Helpompia tunnistaa ovat omassa pihapiirissä kukkivat kukat.

Suomalaiset ovat vuosien ajan opetelleet tunnistamaan kasveja osana koulutyötä. Ehkä koulukasvioiden kerääminen onkin yksi syy siihen, miksi luonnonkukat ja niiden tunnistaminen kiinnostavat.
 Näin arvelee ainakin kasvitieteilijä, professori  Pertti Uotila .
 – Suomessa on oltu iät kaiket lähellä luontoa. Ehkä kyse voi olla nostalgiastakin: muistellaan lapsuudessa harrastettua kasvienkeruuta ja unohdetaan se, miten tympeätä hommaa se koululaisista oli, Uotila miettii.
 Iäkkäämmille kasvioiden kerääminen oli parhaimmillaan jokakesäistä.
 Nykyäänkin se kuuluu koululaisten arkeen. Esimerkiksi Seinäjoella yläkoulun 7.- ja 8. luokkien välisenä kesänä oppilaiden on kerättävä 30 kasvin kasvio, johon prässättyjä kasveja sitten syksyllä koulussa tunnistetaan.
 – On sattumaa, mitä kasveja nuoret ovat keränneet, mutta usein ne ovat pihapiirin ja lähimetsän peruskasveja. Puutkin kelpaavat meillä kasvinkeruuprojektiin – nekin ovat kasveja, sanoo biologian opettaja, ekologi ja Pohjanmaan luonnonsuojeluliiton hallituksessa toimiva  Hannu Tuomisto.
 Kukka ja kukinto avainasemassa
 Ylen kesäkuussa julkaiseman kesäkukkatesti on tehty jo noin 220 000 kertaa. Testi löytyy edelleen  täältä .
 Kesän kukkaloisto on parhaimmillaan: Kuinka hyvin sinä tunnet luonnonkukkia?
 Helpommin tunnistettaviksi osoittautuivat testissä sellaiset kasvit, joilla oli selkeä, näkyvä kukinto.
 – Jokamiehen kasvintunnistus pohjautuu aika lailla kukkaan, kukintoon ja sen hallintaan. Jos kasveja lähtee harrastamaan, kannattaa lähteä kukkien kautta liikkeelle ja samalla tutkia vartta ja lehtiä. Pelkkien lehtien perusteella on aloittelijan vaikea tunnistaa kasvi, Tuomisto sanoo.
 Esimerkiksi suopursu, voikukka, valkoapila ja kielo tunnistettiin testissä ensimmäisellä kerralla oikein useammin kuin 97 kertaa sadasta.
 Testikukka numero 39 eli hämeenkylmäkukka puolestaan osoittautui yhdeksi vaikeimmista tunnistaa. Se on kuitenkin esimerkiksi Pertti Uotilan lempikukka. Uotilan mukaan hämeenkylmänkukkia on 2500 – 3000 kappaletta vain noin sadalla esiintymispaikalla.
 – Olen sitä 60 vuotta seurannut. Kukka on aina samanlainen, mutta joka kevät pitää päästä katsomaan, että onko tämä hyvä vai huono kukintavuosi, Uotila sanoo.
 Helppo ja haastava
 Hannu Tuomiston mukaan yli 40 oikein –tulokset kesäkukkatestissä ovat erinomaisia. Jos virheiden määrää jää alle 15, on sekin jo hyvä tulos. Ja ainahan osaamistaan voi kerryttää tekemällä testin uudelleen tai tutustumalla kasveihin kasvikirjojen avulla.
 Tuomisto toteaa, että kaikki Ylen kesäkukkatestissä mukana olevat kasvit eivät välttämättä kasva koko maassa. Siksi niiden tunnistaminen voi olla vaikeampaa, vaikka olisikin kasvien ja kesäkukkien tuntija omassa ympäristössään.
 Toisaalta testissä annetuista vastausvaihtoehdoista voi aina tiputtaa ensin pois ne vaihtoehdot, jotka tietää todennäköisimmin vääriksi – vaikka oikeasta kasvin nimestä ei olisikaan täysin varma.
 – Jos tämä olisi ollut sokkotesti, veikkaan, että tulokset olisivat olleet jonkin verran huonompia kuin mitä nyt saatiin, Tuomisto sanoo.

Ylen kesäkukkatesti on tehty jo 220 000 kertaa – oma pihapiiri ja koulukasvio antavat pohjan kukkien tunnistamiselle


Summary: Kulttuurikummit pääsevät seuraamaan ainutlaatuisen esineen konservointia entiseen loistoonsa. Halpaa lystiä se ei ole.

Nahkakantisessa bibliassa on repeämiä ja lehdet ovat haurastuneet.
 Henrik Keyserin  vuonna 1642 painamaa, ensimmäistä suomenkielistä Raamattua säilytetään Kansallismuseon kokoelma- ja konservointikeskuksessa Vantaalla. Asiantuntijalta menee biblian konservoimiseen 10-15 päivää.
 Maalauskankaassa on reikä. Kellastunut lakkapinta peittää Suomen ensimmäisen tunnetun naismaalarin,  Margareta Capsian  teosta  Herran ehtoollinen  vuodelta 1725.
 Alttaritaulun konservointi maksaa arviolta 12 000 euroa.  (Juttu jatkuu kuvan jälkeen)
 Suomen ensimmäisen naismaalari, Margareta Capsia (1682-1759) tunnetaan uskonnollisista aiheistaan. Alttaritaulu Herran ehtoollinen on huonokuntoinen ja sen konservointi isotöinen.   Kansallismuseo
 – Niiden rahallista arvoa on mahdoton määritellä. Kyse on korvaamattomista ja täysin ainutlaatuisista esineistä. Vastaavia ei ole muita, sanoo projektipäällikkö  Päivi Roivainen  Suomen kansallismuseosta.
 Raamatulle, alttaritaululle ja monelle muulle museoesineelle täytyisi löytää kummi.
 Suomen kansallismuseo  kelpuuttaa Kulttuurikummiksi yksityishenkilön, yrityksen tai yhteisön.
 Kummin velvollisuuksiin kuuluu esineen konservoinnin rahoittaminen. Esineen koosta ja kunnosta riippuen se maksaa 1500-15 000 euroa.
 Vastineeksi kummi pääsee seuraamaan, kuinka esinettä konservoidaan. Hän saa näyttelyiden yhteydessä nimensä esille ja voi järjestää maksutta tilaisuuksia museossa.
 – Samalla pääsee myös vaikuttamaan kulttuuriperinnön säilymiseen ja suojeluun, Päivi Roivainen lisää.  (Juttu jatkuu kuvan jälkeen) .
 Ulvilan raha-aarre löytyi vuonna 2004 Ulvilan keskiaikaisesta kirkosta viemäröintitöiden yhteydessä. Rahat olivat nahkapussissa. Jani Oravisjärvi / Kansallismuseo
 Suomalaiset innokkaita aarteenetsijöitä
 Kansallismuseo käynnisti Kulttuurikummi-kampanjan kolme vuotta sitten. Sen jälkeen  moni löytö on kunnostettu alkuperäiskuntoon.
 Esimerkiksi Ulvilan aarre, yli 1400 keskiaikaista rahaa, konservoitiin keräilyrahoja ja mitaleita markkinoivan Suomen Monetan tuella.
 Hämeen linnassa on esillä entistä ehompi Henrik Klaunpoika Flemingin harvinainen messinkihaarniska. Konservoinnin maksaneet,  Jaakko ja Tua Björklund  halusivat näin tukea museotyötä.  (Juttu jatkuu kuvan jälkeen) .
 Suomalaissyntyisen eversti Henrik Klaunpoika Flemingin (1584-1650) haarniskan konservoinnin maksoi kaksi Kulttuurikummia.  Kansallismuseo
 Kansallismuseon kokoelmissa on runsas puoli miljoonaa esinettä.
 Esineiden konservointi on hidasta ja kallista.
 Kunnostusta odottavien määrä vain kasvaa. Intendentti  Eero Ehantin  mukaan siihen osaltaan vaikuttaa ihmisten lisääntynyt innostus aarteenetsintään.
 – Etenkin arkeologisia löytöjä tulee meille todella paljon johtuen suositusta metallinilmaisinharrastuksesta.
 Kummiapu nopeuttaa uusien arkeologisten löytöjen esille saamista.
 – Omat resurssimme ovat erittäin vähäiset. Nyt ne aarteet, jotka olisivat muuten säilytystilojen uumenissa, voidaan tuoda näytteille museoon, Eero Ehanti Suomen kansallismuseosta kiittelee.
 Museon perusnäyttelyn uudistus valmistuu kokonaisuudessaan vuonna 2021. Silloin näytteille tulee myös kummien tuella konservoituja esineitä.
 Lue lisää:
 Viemäritöissä löytyi puolitoista tuhatta hopearahaa – konservoitu Ulvilan aarre näytteille Kansallismuseoon
 Ainutlaatuinen haarniska-aarre konservoitiin viime hetkillä: "Sitä on pidetty koossa rautalangalla"

Olisiko sinusta aarteen pelastajaksi? 400-vuotias kirjaharvinaisuus kaipaa vaurasta kummia


Summary: Von Koskull on 60-vuotias jäädessään eläkkeelle.

Nordean konsernijohtaja  Casper von Koskull  siirtyy eläkkeelle vuoden 2020 loppuun mennessä, pankki tiedottaa. Nordea vastasi tiedotteella markkinoilla asiasta liikkuneisiin spekulaatioihin. Konsernijohtajan vaihtumisen aikataulu tarkentuu myöhemmin.
 Pankin tiedotteen mukaan Koskull on toivonut voivansa siirtyä eläkkeelle pitkän ja intensiivisen pankkiuransa jälkeen täyttäessään 60 vuotta. Koskull on syntynyt vuonna 1960 ja täyttää 60 vuotta syyskuussa 2020.
 Koskull on toiminut Nordean konsernijohtajana lokakuusta 2015 lähtien.


Summary: Kansainvälisen median mukaan komission johtoon vahvoilla on Timmermans, johon suhtaudutaan itäisemmässä Euroopassa kriittisesti.

Yöstä Brysselin huippukokouksessa on tulossa pitkä ja hyvin jännittävä. Taipuuko Saksan liittokansleri  Angela Merkel  ja myöntää  Manfred Weberin  tappion kisassa komission puheenjohtajuudesta? Menestyykö kompromissiesitys, jossa puheenjohtajan paikalle nousisi hollantilainen sosialistien ehdokas  Frans Timmermans ? Ja mitä ratkaisu tarkoittaisi muiden nimitysten kannalta?
 Kaikki nämä kysymykset olivat ennen kokousta vielä auki. Mahdollista on myös se, ettei todennäköisesti aamun puolelle venyvässä kokouksessa päästä sopuun.
 Euroopan kansanpuolue EPP on ennakkotiedon mukaan edelleen tarjoamassa kärkiehdokastaan Weberiä ensisijaisena vaihtoehtonaan komission johtoon. Viikonloppuna saksalaislehti  Welt kertoi , että liittokansleri Merkel olisi hyväksynyt Weberin häviön, mutta nähtäväksi jää, kuullaanko tämä vielä tänään.
 Isoimpien EU-maiden ja muun muassa Hollannin johtajat ovat olleet koolla Japanin Osakassa G20-maiden kokouksessa.
 Manfred Weber.  Sven Simon / EPA
 Kansainvälisen median mukaan huippukokoukseen lähdettäisiin Timmermans-suunnitelmalla. Muun muassa Espanjan pääministeri  Pedro Sanchez  on muiden sosialistijohtajien tavoin halunnut nostaa komission johtoon oman puolueryhmittymänsä ehdokkaan. Näin Weber nostettaisiin Euroopan parlamentin puhemieheksi ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajuus jyvitettäisiin EU-vaalien suurimmalle ryhmälle EPP:lle.
 Timmermans on tällä hetkellä komission ensimmäinen varapuheenjohtaja ja vastannut oikeusvaltioasioista. Visegrad-ryhmän maat Tshekki, Puola, Unkari ja Slovakia ehtivät jo lauantaina teilata Timmermansin kuten myös Weberin.
 Yön aikana pöytään saatetaan nostaa kompromissiehdokkaita. EPP:stä vahvoilla olisi ranskalainen  Michel Barnier , mutta myös Kroatian pääministeri  Andrej Plenkovicin  nimi on ollut esillä. Nimiruletissa ovat pyörineet myös ranskalainen IMF-johtaja  Christine Lagarde  ja bulgarialainen  Kristalina Georgieva , joka toimii Maailmanpankin johdossa.
 Miksi päätöksillä on kiire?
 Huippukokouksen pöydän ympärillä istuu 28 valtiojohtajaa.
 Suomesta paikalla on pääministeri  Antti Rinne  (sd.). Hän on kertonut kannattavansa henkilökohtaisesti sosialistien ehdokasta Timmermansia ja pitävänsä esillä Euroopan keskuspankin johtoon  Erkki Liikasta  ja  Olli Rehniä .
 Yön aikana palaset saattavat loksahtaa hyvin monella tavalla, ja ennakointi on vaikeaa.
 Erkki Liikanen ja Olli Rehn Suomen Pankin järjestämässä Euro ja talous -tilaisuudessa Helsingissä maaliskuussa. Jarno Kuusinen / AOP
 Se on varmaa, että EU-johtajilla on hyvä syy yrittää päästä ratkaisuun jo tänään. Euroopan parlamentti kokoontuu ensimmäisen kerran alkavalla viikolla ja valitsee itselleen puhemiehen keskiviikkona. Jos nimitykset siirtyvät päätettäväksi myöhemmin, tippuu neuvottelupöydästä yksi pelimerkki, parlamentin puhemiehen paikka, ja neuvottelut vaikeutuvat entisestään.
 Jaossa ovat kaiken kaikkiaan: EU:n ulkosuhteita hoitavan korkean edustajan, huippukokouksia johtavan Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan, komission puheenjohtajan ja Euroopan parlamentin puhemiehen tehtävät sekä EKP:n pääjohtajuus. Näiden lisäksi ylimääräisiä pelimerkkejä voivat olla komission varapuheenjohtajan tehtävä sekä mahdollisuus puolittaa parlamentin puhemiehen kausi.
 Sukupuolten tasa-arvoon kiinnitetään nyt paljon huomiota. Paketin on oltava tasapainoinen myös maantieteellisesti, maiden koon mukaan ja poliittisesti.
 Lisää aiheesta:
 Weberin kerrotaan olevan ulkona komission johtopelistä – Näin uutinen vaikuttaa Rehnin ja Liikasen mahdollisuuksiin EKP:ssä

Huippukokous paketoi nimityksiä Brysselissä – lähes mitä tahansa voi tapahtua


Summary: Amos Rexin ensimmäisessä kesänäyttelyssä on esillä viisi pohjoismaalaista taiteilijaa. Ars Fennica -taidepalkinnosta kisaavien ehdokkaiden näyttelyssä on mukana pala kaurismäkeläistä ravintolahistoriaa.  Kisan voittaja julkistetaan elokuussa. Ehdokkaat ovat jutussa aakkosjärjestyksessä.

1 Petri Ala-Maunus maalaa jylhiä maisemia. History and Utopia of Landscape (2018–2019) Jussi Tiainen Petri Ala-Maunus Maisemamaalaus kiinnosti  Petri Ala-Maunusta  (s. 1970) kaikkein vähiten, kun hän mietti suuntaa uralleen. Siksi taiteilija ryhtyi maisemamaalariksi. Ala-Maunus tuli 1990-luvulla tunnetuksi auringonlaskujen kuvaajana, ja töitä innoittivat muun muassa Jehovan todistajien Vartiotorni-lehti sekä toritaide. Viime vuosina Ala-Maunus on keskittynyt jylhiin maisemiin, joissa luonto on ottanut ihmiseltä vallan. 2 Miriam Bäckström käyttää valokuvaa teoksen pohjana: Psychopath (2019). Jussi Tiainen Miriam Bäckström Ruotsalainen  Miriam Bäckström  (s. 1967) on valokuvataiteilija, jolla on Ars Fennica -ehdokasnäyttelyn kookkain teos.  Psychopath  (2019) -tekstiiliveistos roikkuu katosta, ja sen pinta on kudottu tietokoneohjatuilla kangaspuilla. Bäckström on käyttänyt koko uransa ajan erilaisia tekniikoita.  Psychopath  -teoksen pinta on itse asiassa venytetty valokuva helmiäisestä. 3 Ragnar Kjartanssonin kiinnostaa ihmisen tarve rakentaa omaa todellisuuttaan, Scenes From Western Culture, The Boat (2015). Elisabet Davids Ragnar Kjartansson Tämänvuotiseen Ars Fennica -kisaan on löydetty kaksi islantilaistaiteilijaa. Toinen heistä,  Ragnar Kjartansson  (s. 1976), on kiinnostunut siitä, miten ihmiset rakentavat kaiken aikaa omaa todellisuuttaan. Kjartansson ammentaa töihinsä ideoita elokuvan historiasta, musiikista, teatterista, kirjallisuudesta ja visuaalisesta kulttuurista. Hän on tuonut Helsinkiin elävän taulun (tableau vivante). 4 Aurora Reinhardin veistos on eräälainen omakuva. Martyr (2019).  Jussi Tiainen Aurora Reinhard Ars Fennica -ehdokasnäyttelyn toinen suomalaistaiteilija  Aurora Reinhard  (s. 1975) on tutkinut töissään seksuaalista identiteettiä. Ja sitä, miten naiseutta rakennetaan esimerkiksi mainoksissa. Amos Rexissä on esillä  Marttyyri -veistos, joka on tuttu renessanssitaiteesta. Reinhardille kyse on eräänlaisesta omakuvasta. Veistoksen muoto on 3D-skannaus taiteilijan omasta vartalosta. 5 Egill Sæbjörnssonin teoksen sisällä dottaa yllätys (2019). Jussi Tiainen Egill Sæbjörnsson Islantilaisella  Egill Sæbjörnssonilla  riittää huumorintajua. Hän herätti huomiota Venetsian biennaalissa pari vuotta sitten kuvitteellisilla peikkoystävillään. Niiden suunnittelemia luksustuotteita on ollut myynnissä helsinkiläisessä Galerie Anhavassa. Amos Rexiin Sæbjörnsson on rakentanut taiteella täytetyn huoneen, jonka nurkassa odottaa yllätys. Siellä roikkuvat Corona-baarista tutut tummanpunaiset samettiverhot. Ja niiden vieressä on muotokuva Matti Pellonpäästä, mutta miksi? Vastaus löytyy kirjasta, joka on esillä näyttelyssä. Ars Fennican voittaja julkistetaan 21.8. Palkintosumma on 40 000 euroa .

Amos Rexissä odottaa yllätys – Matti Pellonpään muotokuva päätyi museon näyttelyyn


Summary: Puheenjohtaja Halla-aho lupaili puolueen vanhentuneiden sääntöjen uudistamista seuraavaan puoluekokoukseen mennessä.

Perussuomalaisten puoluekokouksessa on valittu uusi puoluevaltuusto, joka puolestaan nimittää uuden puoluehallituksen.
 Kyseessä on tärkeä elin, joka käyttää korkeinta päätösvaltaa perussuomalaisten puoluekokousten välillä. Siihen valittiin 48 henkilöä piirien puheenjohtajien esityksen pohjalta.
 Asiassa jouduttiin tosin äänestämään kahden listan välillä, kun etelä-Savon piiristä esitettiin muutosta tuon piirin valtuutettujen nimilistaan. Alkuperäinen, piirien pohjaesityksen mukainen lista kuitenkin voitti äänestyksen.
 Kiistaa puolueen sisällä aiheuttaa perussuomalaisten tapa nimittää puoluevaltuusto.
 Arvostelijoiden mukaan puoluevaltuuston valinnassa olisi noudatettava voimassa olevia puolueen sääntöjä ja puoluevaltuusto nimitettävä puoluekokouksessa yhdellä kertaa järjestettävässä vaalissa. Puoluekokousedustaja  Toni Saarinen  arvosteli Tampereella nykyistä käytäntöä, jossa piirit hänen mukaansa valitsevat valtuustoehdokkaansa epädemokraattisesti "suhmuroimalla".
 Tampereen puoluekokouksessa hyväksyttiin lauantaina äänestystä varten menettelytapa, joka poikkeaa puolueen omista säännöistä. Valinta tehtiin piirien ennakkoon laatimasta listasta äänestämällä. Samalla tavalla toimittiin myös edellisessä puoluekokousessa.
 – Haettiin toimivampi tapa rikkomatta kuitenkaan puolueen sääntöjä, puolueen viestinnästä vastaava Matti Putkonen perusteli asiaa.
 Puheenjohtaja  Jussi Halla-aho  totesi, ettei puoluejohto voi vaikuttaa piirien tapaan nimetä ehdokkaitaan, koska nykyiset säännöt eivät sano asiasta mitään.
 Halla-aho tunnusti tarpeen päivittää puolueen säännöt. Hänen mukaansa esitys perussuomalaisten uusiksi säännöiksi voidaan saada seuraavaan puoluekokoukseen.

Perussuomalaiset valitsivat uuden puoluevaltuuston – menettelytapaa arvosteltiin ja sääntömuutosta kaivataan


Summary: Palkittu ohjaaja työskenteli pitkään Ylen TV-teatterissa.

Elokuvaohjaaja  Tuija-Maija Niskanen  on kuollut. Niskanen kuoli lauantaina 75-vuotiaana.
 Niskanen työskenteli 1960-luvun lopusta alkaen Yleisradion Televisioteatterissa, jossa hän tuli tunnetuksi useiden TV-teatterin tuottamien klassikkonäytelmien ohjaajana.
 TV-draaman lisäksi Niskanen on ohjannut muun muassa 1980-luvulla kaksi pitkää näytelmäelokuvaa,  Vivica Bandlerin  romaaniin perustuva  Avskedet  ( Jäähyväiset ) vuonna 1982 ja  Mika Waltarin  romaaniin pohjautuva  Suuri Illusioni  vuonna 1985.
 Niskanen oli mukana kaikkiaan parissakymmenessä elokuvassa ohjaajana, käsikirjoittajana tai tuottajana.
 Elokuvataiteen valtionpalkinnon hän sai vuosina 1973 ja 1976.


Ulkoministeri  Jeremy Hunt  kertoo Britannian seuraavan tarkkaan tilannetta Hongkongissa, kun maanantaina vietetään vallanvaihdoksen 22. vuosipäivää.
 Hongkong siirtyi Britannialta Kiinan erityishallintoalueeksi heinäkuussa 1. päivä 1997. Osapuolet sopivat tuolloin ”Yksi maa, kaksi järjestelmää" –periaatteesta, jonka mukaan Hongkongille luvattiin laaja itsehallinto vähintään 50 vuodeksi.
 Ulkoministeri Huntin mukaan Britannia jatkaa Kiinan painostamista siinä, että suurvalta noudattaa tuolloin solmitun sopimuksen ehtoja.
 Viimeaikaiset jättimielenosoitukset Hongkongissa ovat tehneet Huntin mukaan entistä tärkeämmäksi sen, että Britannian hallitus osoittaa selvästi sitoutuneisuutensa aiemmin solmittuun vallanvaihtosopimukseen.
 Hunt muistuttaa, että kyse on laillisesti sitovasta sopimuksesta, joka on yhtä pätevä tänään kuin mitä se oli aikoinaan osapuolten allekirjoittaessa ja ratifioidessa sopimuksen.
 Jättiprotestit keskeyttivät kiistellyn lakihankkeen
 Kiina on viime vuosina kiristänyt otettaan Hongkongista ja pyrkinyt rajoittamaan kaupungin erityisvapauksia.
 Jopa kaksi miljoonaa ihmistä lähti Hongkongissa kaduille aiemmin tässä kuussa vastustamaan lakia, joka mahdollistaisi vakavista rikoksista epäilyjen luovuttamisen tuomiolle Manner-Kiinaan. Lain vastustajat ovat pelänneet sen heikentävän Hongkongin erityisasemaa ja demokraattisia vapauksia.
 Protestien paineessa Hongkongin johto keskeytti lakihankkeen käsittelyn.
 Hongkongin hallintojohtaja  Carrie Lam  pyysi myöhemmin erityisalueen asukkailta anteeksi suuriin mielenilmauksiin johtanutta luovutuslakia.
 Lam ei kuitenkaan eronnut eikä virallisesti vetänyt lakihanketta takaisin.

Britannian ulkoministeri: Seuraamme tarkoin vallanvaihdoksen vuosipäivän tapahtumia Hongkongissa


Summary: Sekä EU että useat länsimaat ovat vedonneet sotilasjohtoon, etteivät ne käyttäisi väkivaltaa protestoijia vastaan.

Kymmenet tuhannet mielenosoittajat kerääntyvät sunnuntaina Sudanin pääkaupungin Khartumin kaduille vaatimaan, että maata hallitseva sotilasjuntta luovuttaa vallan siviilihallinnolle. Uutistoimisto Reuters kertoo, että tuhansista mielenosoittajista koostuva joukko marssi kohti Sudanin puolustusministeriön rakennusta.
 Silminnäkijöiden mukaan poliisi on käyttänyt kyynelkaasua mielenosoittajia vastaan ja armeijan erikoisjoukot ovat ampuneet laukauksia ilmaan.
 Kyseessä on laajin mielenosoitus sen jälkeen, kun pelätyt puolisotilaalliset RSF-joukot hajottivat väkivaltaisesti mielenosoittajien istumaprotestin kolme viikkoa sitten. YK:n mukaan tuolloin yli sata protestoijaa sai surmansa.
 Verisen selkkauksen jälkeen sotilasjuntta katkaisi internetyhteydet estääkseen protestiliikettä kutsumasta tukijoita mielenilmauksiin.
 RSF esti protestijohtajia pitämästä lehdistötilaisuutta
 Tänään protestoijat heiluttivat Sudanin lippuja ja huusivat iskulauseita siviilihallinnon puolesta.
 Protestoijat heiluttivat Sudanin lippuja, tekivät voitonmerkkejä ja vaativat vallan siirtämistä siviilihallinnolle huudoilla. MARWAN ALI/ EPA
 AFP:n kirjeenvaihtaja kertoi, että RSF-joukot olivat valjastaneet Khartumin aukioille konekivääreillä varustettuja avolava-autoja. RSF oli aiemmin estänyt mielenosoittajien johtajia pitämästä lehdistötilaisuutta.
 Sotilasjuntta varoitti eilen etukäteen, että kaikki mahdolliset kuolemantapaukset ja vahingot tämän päivän protesteissa ovat maan opposition vastuulla.
 EU ja monet länsimaat ovat vedonneet sotilashallintoon, jotta edellisen mielenosoituksen väkivaltaisuudet eivät toistuisi.
 Lisää aiheesta:
 Yle Sudanissa: Alaa Salahista tuli Sudanin kansannousun symboli – nyt häntä vainotaan, mutta hän ei suostu pelkäämään (17.6.)

Mielenosoittajat valtasivat kadut Sudanissa – pelätyt RSF-joukot partioivat kaduilla konekiväärein


Summary: Luitko jo nämä? Kokosimme sinulle viikon parhaita juttuja, jotka saatoit arjen kiireessä ohittaa.

Facebookin viestintäjohtaja ja ex-poliitikko Nick Clegg Helsingin Oodi-kirjastossa torstaina. Markku Rantala / Yle
 Miksi et ole aktiivinen Facebookissa, Facebookin viestintäjohtaja Nick Clegg?
 Facebookin viestintäjohtajan Nick Cleggin viimeisin statuspäivitys Facebookissa on tehty huhtikuussa. Ylen haastattelussa hän kertoo myös, miksi mainettaan paranteleva sosiaalisen median jätti on tuomassa markkinoille oman kryptovaluuttansa Libran.
 "Kaikki aina kauhistelevat Norilskia. Minusta tämä on maailman paras paikka", vuosikymmeniä kaupungissa asunut Larisa sanoo. Meeri Koutaniemi
 Siperiassa vankileirillä raatoi myös suomalaisvankeja – Suljetussa kaupungissa elämä on yhä eristynyttä
 Siperiassa Norilskin kaivoksissa raatoivat Stalinin aikana suomalaiset vangit, myöhemmin siellä työskentelivät suomalaiset kaivosalan ammattilaiset. Norilsk muistelee mieluummin jälkimmäisiä.
 Antti Kolppo / Yle
 Näyttelijä Jasper Pääkkönen iski rahat pöytään – nyt Vihtijoella kunnostetaan koskea uhanalaisten taimenten kutupaikaksi
 Pääkkösen lahjoituksen turvin joenuomaa kunnostetaan noin kolmesataa metriä. Hän työstää parhaillaan dokumenttielokuvaa Suomen joista, ja amerikkalainen kuvausryhmä olikin paikalla myös Vihtijoella.
 Veikka Annila on yksi niistä yli 100 000:sta, jotka eivät saaneet kevään korkeakoulujen yhteishaussa haluamaansa opiskelupaikkaa. Veikka Annila
 Onko välivuosi edessä? Nappaa tästä ideoita syksylle
 Miten pääsee ulkomaille, mistä saa työpaikan ja voiko vielä päästä opiskelemaan? Mitä jos ei huvita tehdä mitään? Suunnitelma B -kone kertoo vaihtoehtosi, jos opiskelupaikkaa ei korkeakoulujen yhteishaussa irronnut.
 Kalle Mäkelä
 Asta Lepän kolumni: ”Hankalat tyypit” ovat kuolemassa sukupuuttoon
 Kun liki jokainen pelkää työpaikkansa ja maineensa menetystä, ihmisen pitää riisua osa inhimillisyydestään ja olla edustava kaiken aikaa, kirjoittaa tietokirjailija Asta Leppä kolumnissaan.

Viisi huippujuttua sunnuntai-iltaan: Jasper Pääkkösen rahoilla pelastetaan taimenia, lisäksi vinkkaamme, mitä tehdä jos opiskelupaikka jäi saamatta