Summary: Työväenpuolueen tulos oli vaaleissa huonoin sitten vuoden 1935. Historiallisen mittaluokan tappioon oli kolme pääsyytä, arvioi vaalikampanjaa seurannut toimittaja Pasi Myöhänen.

Britannian pääministerin  Boris Johnsonin  voitto viime viikon vaaleissa oli kiistaton. Sen avaimet löytyivät kuitenkin vähintään yhtäläisesti maan toisen pääpuolueen heikkoudesta kuin konservatiivien vahvuudesta.
 Työväenpuolueen parlamenttiin saama edustajamäärä oli pienin sitten vuoden 1935. Koko maan äänisaaliita vertailtaessa konservatiivien kannatus nousi vain hitusen samalla kun työväenpuolueen kannatus romahti.
 Historialliseen rökäletappioon johtivat nämä kolme syytä:
 1. Työväenpuolueen brexit-linja oli kohtalokkaan sekava
 Äänestäjien oli vaikea saada selkoa työväenpuolueen monimutkaisesta brexit-viestistä. Tämä oli puolueelle myrkkyä vaaleissa, jotka käytiin pitkälti EU-eron ympärillä.
 Puolue lupasi vaalien alla uuden kansanäänestyksen EU:sta, mutta johtaja  Jeremy Corbyn  itse sanoi pysyvänsä kysymyksessä neutraalina.
 Lopputulos oli se, että työväenpuolue menetti äänestäjiä niin EU-myönteisillä kuin brexitiä kannattavilla alueilla. Eromielisillä alueilla puolueen tappiot olivat suurempia, joten vahvempi EU-myönteisyys olisi todennäköisesti pahentanut tappioita entisestään.
 Vaalien alla ei kuitenkaan enää ollut paljoa tehtävissä.
 Brexit repi työväenpuolueen kannattajakunnan kahtia jo EU-jäsenyysäänestyksessä vuonna 2016.
 Britannia voisi olla täysin toisenlaisessa tilanteessa, jos työväenpuolue olisi tuolloin saanut jälkiteollisten pohjoisten ydinalueidensa äänestäjät EU-jäsenyyden taakse.
 Tehtävä olisi ollut haastava kenelle tahansa. Elinikäinen EU-skeptikko Jeremy Corbyn kampanjoi kuitenkin jäsenyyden puolesta niin haluttomasti, että hän näytti ajoittain olevan brexit-leirin riveissä.
 EU-erosta päätettiin niin pienellä marginaalilla, että ponnekkaampi EU:n puolustaja työväenpuolueen johdossa olisi hyvinkin voinut kääntää vaa'an jäsenyyden jatkamisen kannalle.
 2. Jeremy Corbynia pelättiin
 Jeremy Corbyn on päällisin puolin hieman kauhtuneen oloinen, jopa tylsän laimealta vaikuttava mies. Mutta suuri osa briteistä näkee hänet vasemmistoradikaalina, joka valtaan päästessään ajaisi Britannian kaaokseen.
 Corbyn on kutsunut EU:n terroristijärjestöksi luokitteleman Hamasin edustajia ystävikseen ja ottanut selkeästi kantaa Irlannin tasavaltalaisarmeijan IRA:n puolesta Pohjois-Irlannin levottomuuksien aikana. Varomattomat lausahdukset on nostettu asiayhteyksistään. Ne ovat alkaneet elää omaa elämäänsä etenkin Britannian vaikutusvaltaisessa oikeistolehdistössä.
 Corbyniä ei auttanut myöskään se, että hän kiitteli julkisesti presidentti  Hugo Chávezia  tämän palveluksista Venezuelalle tilanteessa, jossa talouskaaoksessa rypevän maan ongelmat alkoivat olla päivänselviä.
 Media piiritti Jeremy Corbynin Lontoossa vaalitappion jälkeen 13. joulukuuta 2019.  Facundo Arrizabalaga / EPA
 Corbynin hallitus olisi tuonut Britannialle äkkikäännöksen vasemmalle, vaikka vaaliohjelma ei ollut sellainen raju sosialistinen vallankumous, jollaiseksi vastustajat sen kuvasivat.
 Arvostettu Institute for Fiscal Studies -tutkimuslaitos lyttäsi niin työväenpuolueen kuin konservatiivien taloussuunnitelmat epärealistisina.
 Jeremy Corbynin imagon vuoksi monet kuitenkin näkivät hänet jopa brexitiä suurempana epävarmuustekijänä.
 3. Työväenluokka vierasti työväenpuolueen ohjelmaa
 Jos puolueen nimi on työväenpuolue, sen pitäisi tietenkin vedota työväenluokkaisiin äänestäjiin.
 Labourille oli valtava isku se, että se menetti parlamenttivaaleissa lukuisia pohjoisen Englannin entisiä tehdasalueita – vaalipiirejä, joita puolue oli tottunut pitämään voittamattomina linnakkeina.
 Voi olla, että työväenpuolueen vaaliohjelma vieraannutti ainakin sen väestönosan, jota Britanniassa kutsutaan "eteenpäin pyrkiväksi" työväenluokaksi. Se on ryhmä, joita tuet ja julkisen sektorin paisuttaminen eivät kiinnosta. He haluavat ennen kaikkea töitä ja mahdollisuuden vaurastua työllään.
 Puolue korosti korottavansa vain suurituloisimpien ja yritysten veroja, mutta vaaliohjelma saattoi herättää pelkoja työmahdollisuuksien kaventumisesta.
 Vaalit vahvistivat politiikan asiantuntijoiden vallitsevaa käsitystä siitä, että modernissa Britanniassa työväenpuolue voi voittaa vaalit vain keskustalaisella politiikalla.
 Työväenpuolue ryhtyy nyt etsimään uutta suuntaansa. Nopeasta käännöksestä kohti keskustaa ei ole takeita, sillä puolueen jäsenistö on paisunut innokkaiden Corbynin tukijoiden ansiosta.
 Erostaan ilmoittanut Jeremy Corbyn sanoi tappion jälkeen, että paljon puhuttua "corbynismia" ei ole koskaan ollutkaan, mutta sosialismi elää.
 Lue myös:
 Pääministeri Boris Johnsonin hallitusohjelma kuultiin kuningatar Elisabetin kertomana: Hallituksen pääasia on EU-ero
 Sturgeon: Skotlanti harkitsee "kaikkia järkeviä vaihtoehtoja", jos Britannian hallitus yrittää estää itsenäisyysäänestyksen
 Britannian työväenpuolue pyysi anteeksi vaalitappiota ja alkoi etsiä uutta johtajaa – Boris Johnson kiirehtii brexitiä
 Britannian brexit-tuska ei ole lähelläkään loppuaan, vaan nyt alkaa todellinen vääntö – nämä asiat kiusaavat Boris Johnsonia seuraavaksi
 Britannian vaalit: Konservatiivit suurvoittoon, ero EU:sta toteumassa tammikuun lopussa – Lue 100 ja 300 sanan tiivistelmä

Analyysi: Jeremy Corbyn tarjoili Boris Johnsonille voiton tarjottimella – kolme syytä Britannian työväenpuolueen historialliseen rökäletappioon


Summary: Keskituloisen palkansaajan verotus kiristyy 180 euroa vuodessa, selviää Veronmaksajain keskusliiton tuoreista laskelmista.

Talouden yleisnäkymää ensi vuodelle leimaa epävarmuus. Sitä sanaa käyttää Veronmaksajain keskusliiton pääekonomisti  Mikael Kirkko-Jaakkola  kuvailemaan talouden kehitystä Suomessa.
 – Taloudellinen kehitys ensi vuonna ei vaikuta kovin suotuisalta. Toisaalta siihen liittyy kumpaankin suuntaan jonkin verran epävarmuutta ja riskejä maailmantaloudessa, Kirkko-Jaakkola sanoo.
 Tämä on näkynyt talousennusteissakin syksyn mittaan, kun niitä on vedetty hieman alaspäin. Pieni nousukausi näyttäisi olevan takanapäin, ja nyt aprikoidaan, tuleeko taantuma vai jatketaanko nollakasvussa, pohtii Kirkko-Jaakkola.
 Euroopassa epävarmuutta lisää Saksan talouskasvun huojunta. Saksa on Suomen tärkein vientimaa.
 Toisaalta positiivisiakin "riskejä" on, jos saksalaiset ryhtyvät kuluttamaan ja kauppaneuvottelut Yhdysvaltain ja Kiinan välillä sujuvat odotettua paremmin.
 Pääekonomisti Mikael Kirkko-Jaakkola on juuri saanut valmiiksi tuoreita ostovoimalaskelmia eri tulotasoille ensi vuonna.  Stina Brännare / Yle
 Tiistaina valtiovarainministeriö piti lähivuosien  talouskatsauksessaan  ensi vuoden kasvuennusteen yhdessä prosentissa, mikä oli syksynkin lukema.
 Tämän vuoden ennustettaan ministeriö viilasi aavistuksen ylöspäin 1,6 prosenttiin. Talouskasvua ylläpitää kotimainen kysyntä. Viesti Vm:stä kuitenkin oli, että Suomen talous on kulkemassa kohti vaisumpia aikoja, ja  lähivuosina  talouskasvu hidastuu prosentin tuntumaan.
 Suomen Pankki  alensi myös tällä viikolla ensi vuoden ennustettaan hieman alle prosentiin, kun kesällä ennuste oli vielä 1,5 prosenttia. Korkeasuhdanne on ohi ja kansainvälissen talouden heikkenemisen takia kasvu supistuu. Hallituksen 75 prosentin työllisyysasteen tavoitteelle näkymä on entistä huonompi.
 Talouden kannalta positiivista on, että kotitalouksien ostovoima pysyy plussalla. Keskituloisen palkansaajan kukkaroon jää enemmän euroja kulutukseen, vaikka palkkaverotuksen kiristyminen syö osan ostovoiman kasvusta.
 Tämä käy ilmi tarkemmin alla olevasta grafiikasta, jossa kuvataan ansiotason ja ostovoiman muutoksia.
 Sateinen Mannerheimintie jouluvaloineen joulunalusaikaan 18.12.  Stina Brännare / Yle
 Miten paljon kulutukseen jää, siihen vaikuttavat monet seikat. Keskeistä on, minkä suuruisiin palkankorotuksiin päädytään työehtosopoimusneuvottelujen liittokierroksilla, ja milloin ne toteutuvat. Ja mitä tapahtuu eri alojen kiky-sopimuksille, jotka ovat jo aiheuttaneet kitkaa työntekijöiden ja työantajien neuvottelupöydissä.
 Ensi vuonna keskituloisen palkansaajan ostovoima kasvaa 0,9 prosentin verran. Silloin on otettu huomioon ansiotason lähes kolmen prosentin nousu ja kuluttajahintojen runsaan prosentin (1,3 prosenttia) nousu eli inflaatio.
 Mikko Airikka / Yle
 Ansiotaso tarkoittaa eri asiaa kuin työnantajien ja työntekijöiden neuvottelemat palkankorotukset. Ansiotasossa huomioidaan sopimuskorotusten lisäksi muun muassa eri alojen palkkaliukumat, korvaukset ylitöistä, tulospalkkiot ja lomarahat.
 ERI TULOTASOILLA VEROKARHU HAUKKAA ERI SUMMIA
 Pienituloisilla  (2 297 euroa /kk) verotus kiristyy 60 euroa vuodessa.
 Alle 2 000 euron kuukausipalkalla verotus voi hieman keventyä ja ostovoima kasvaa enemmän. Muutaman kuukauden pääministerinä olleen  Antti Rinteen  (sd.) hallituksen esitys tuloveroihin tarkoittaa noin 200 miljoonan euron veronkevennyksiä pieni- ja keskituloisille.
 Voittajia ostovoimassa ovat pienituloiset eläkeläiset, joiden verotus kevenee jonkin verran ja heille tulee tasokorotuksia kansaeläkkeisiin ja takuueläkkeisiin.
 – Puhutaan maksimissaan kympeistä kuukaudessa, sanoo Kirkko-Jaakkola.
 Helsingin keskustassa tavattu eläkeläinen  Jukka Mustonen  sanoo tulevansa hyvin toimeen, joten hänen taloutensa ei muutu suuntaan tai toiseen muutamien kymppien korotuksista. Sen sijaan hän on huolestunut, miten hyvinvointiyhteiskunta voidaan ylläpitää.
 – Kun näitä kuuntelee, niin eihän taloudessa kauhean hyvin mene. Olen itse asiassa hyvin huolestunut tästä tilanteesta, ja ennen kaikkea siitä, pystytäänkö tätä niin sanottua hyvintointiyhteiskuntaa ylläpitämään, Mustonen kysyy.
 Häntä harmittaa, että Suomi ottaa velkaa ja hän on huolissaan, jos valtio aikoo vähentää hyvin toimivien suomalaisten pörssiyritysten omistuksia, jolloin osinkotulotkin vähenevät.
 Mikko Airikka / Yle
 Keskituloisella  (3 446 euroa/kk) kiristyvä palkkaverotus nakertaa kukkaroa 180 euroa vuodessa.
 Verotusta kiristää eniten sairausvakuutuksen sairaanhoitomaksu, joka nousee nollasta 0,68 prosenttiin. Myös työeläkevakuutusmaksu nousee. Nämä ovat peruja  Juha Sipilän  (kesk.) hallituksen aikana vuonna 2016 solmitusta kilpailukykysopimuksesta
 Toisaalta suuria hypähdyksiä kuluttajahinnoissa ei ole ole odotettavissa, vaikka polttoaineiden verotus kiristyy ensi elokuussa ja tupakkavero nousee.
 – Keskimääräisen palkansaajan ostovoima näyttää ihan valoisalta, jos tulee jonkinlaisia palkankorotuksia. Ostovoiman kasvu säilyy plussalla, sanoo Kirkko-Jaakkola.
 Palkansaaja  Minna Kaitajärvi  katsoo, että Suomen taloudella ei mene "ihan kauhean huonosti" yt-uutisten tiimoiltakaan. Oman ostovoimansa hän kertoo pysyvän ensi vuonna samantasoisena kuin tänä vuonna, vaikka verotus saattaa hieman muuttuakin.
 – Vähän huolestuttaa, jos vienti ei vedä ja mitä siitä seuraa.
 Lukiossa opiskeleva ja samalla vakituisesta työstä irtisanoutunut  Henna Kerkkänen  kertoo sateisessa Helsingin keskustassa, ettei usko oman taloutensa muuttuvan ensi vuonna suuntaan tai toiseen.
 – En usko, että se ensi vuonna liikkuu suuntaan tai toiseen. Olen joululoman töissä ja aion jatkaa opiskeluja ja hakea kesätöitä.
 Suomen taloudesta Kerkkäsellä on käsitys, ettei "ihan hyvin mene". Sen verran hänellä on jäänyt mieleen seurattuaan uutisia tiedotusvälineistä.
 Suurituloisilla  palkansaajilla (5 743 euroa/kk ja ja 9 188 euroa /kk) verotus kiristyy eniten, ja tuloista jää käteen entistä pienempi osuus ensi vuonna. Puhutaan useista sadoista euroista vuodessa, selviää Veronmaksajain keskusliiton laskelmista.
 Suurituloisten käteen jääviä tuloja nakertaa niin ikään kilpailukykysopimus.

Ennuste: Verot vievät entistä suuremman osan palkansaajan euroista, mutta ostovoima kasvaa ensi vuonna


Summary: Kuopiolaispariskuntaa syytetään kolmestakymmenestä rikoksesta. Taidetta myytiin muun muassa Valamon luostarissa.

Oikeussalin sohvalla ovat vierekkäin  Pablo Picasson  koevedos  Grande nature morte au guéridon ,  Henri Matissen  koevedos  Small odalisque in purple robe  ja  Marc Chagallin  koevedos  The praying Jew . Kaikki kolme teosta ovat poliisin takavarikoimia, sillä niiden epäillään olevan väärennettyjä.
 Kyse on lokakuussa alkaneesta laajasta taideväärennysoikeudenkäynnistä, jonka loppulausunnot kuultiin torstaina.
 Väärennysepäilyt alkoivat vuoden 2018 keväällä, kun Valamon luostarissa oli myynnissä maailmankuulujen taiteilijoiden teoksia. Poliisin esitutkinta ja myyntinäyttelyssä olleiden teosten takavarikointi uutisoitiin eri tiedotusvälineissä laajasti, ja valtakunnalliseen mediahuomioon viitattiin myös oikeudenkäynnin aikana.
 Myös näitä teoksia epäillään väärennetyiksi. Sami Takkinen / Yle
 Syytettynä on kuopiolaispariskunta, jota epäillään törkeästä petoksesta sekä neljästätoista petoksesta ja viidestätoista väärennyksestä. Pariskunnan nainen on lisäksi syytteessä törkeästä kavalluksesta.
 Naista epäillään myös törkeästä kirjanpitorikoksesta ja kahdesta törkeästä veropetoksesta. Nämä syytteet käsitellään kuitenkin erillisessä oikeudenkäynnissä, jossa oikeutta istuvat samat kaksi tuomaria kuin väärennysoikeudenkäynnissäkin.
 Jutuissa annetaan yhteinen tuomio ensi vuoden tammikuussa.
 Teoksia myytiin uskonnollisissa ympäristöissä
 Kihlakunnansyyttäjä  Ulla Oinosen  mukaan pariskunta syyllistyi petoksiin myymällä maailmankuulujen taiteilijoiden signeeraamiksi väitettyjä teoksia, jotka todellisuudessa olivat mustesuihkutulosteita.
 Oinosen mukaan pariskunnan mies osti teoksia verkkokaupasta muutamalla kympillä, minkä jälkeen hän myi niitä eteenpäin tuhansien eurojen arvoisina koevedoksina.
 – Kyse on ollut suunnitelmallisesta ja häikäilemättömästä erehdyttämisestä. Teosten kehykset ovat arvokkaampia kuin itse kuva, Oinonen totesi omassa loppulausunnossaan.
 Kihlakunnansyyttäjä Ulla Oinosen mielestä teosten kehykset ovat arvokkaampia kuin niissä oleva kuva. Toni pitkänen / Yle
 Teoksia myytiin vuosina 2016–2017 Valamon luostarissa ja muissa uskonnollisissa ympäristöissä järjestetyissä myyntinäyttelyissä. Heinäveden lisäksi myyntiä tehtiin Jyväskylässä, Porissa, Kuopiossa, Helsingissä ja Lappeenrannassa.
 Osa myyntinäyttelyjen tuotosta meni hyväntekeväisyyteen, kuten Syyrian sodan uhrien auttamiseen Filantropia ry:n kautta.
 80 000 euron vakuustakavarikko
 Pariskunta sai väärennetyksi epäillyn taiteen myynnistä 76 600 euroa. Syyttäjä vaati pariskuntaa maksamaan tämän summan korkoineen takaisin taidetta ostaneille.
 Yhtenä asianomistajana on Visuaalisen alan taiteilijoiden tekijänoikeusyhdistys Kuvasto ry, joka vaatii pariskunnan naisen omistamalta yhtiöltä lähes 17 000 euroa taidemyynnistä tilittämättä jääneitä jälleenmyyntikorvauksia.
 Naisen irtainta omaisuutta on määrätty vakuustakavarikkoon 80 000 euron arvosta.
 Syyttäjä vaatii kaikkien väärennöksiksi epäiltyjen teosten tuomitsemista menetetyksi valtiolle rikoksentekovälineenä.
 Marc Chagallin koevedos "The praying Jew" on yksi teoksista, jotka syyttäjä haluaa tuomita menetetyksi valtiolle rikoksentekovälineenä. Sami Takkinen / Yle
 Kansallisgalleria: kyse mustesuihkutulosteista
 Oikeudenkäynnissä nousi keskeiseksi kysymykseksi se, ovatko muun muassa Picasson, Matissen ja Chagallin tekemiksi väitetyt koevedokset aitoja vai väärennöksiä. Koevedos on vedos, jota käytetään määriteltäessä tulevan vedossarjan laatua, värejä ja sävyjä. Taiteilija on voinut myös itse signeerata sen.
 Pariskunnan myymät teokset myytiin aitoina ja niissä on taiteilijan signeeraus. Myyjä antoi ostajille aitoustakuun, jonka kerrottiin perustuvan asiantuntijan lausuntoon.
 Kansallisgallerian asiantuntijat ovat omissa tutkimuksissaan päätyneet kuitenkin siihen, että myydyt koevedokset ovat tekniikaltaan "tietokoneavusteisia mustesuihkutulosteita".
 - Nämä niin sanotut koevedokset on tehty tekniikalla, jota ei ole ollut olemassakaan näiden taiteilijoiden elinaikana, selittää oikeudessa asiantuntijana ollut Kansallisgallerian johtava konservaattori  Kirsi Hiltunen .
 Hänen mukaansa tällainen tekniikka on ollut käytössä vasta 1990-luvulta alkaen. Picasso esimerkiksi kuoli vuonna 1973.
 – Sen takia on käytännössä täysi mahdottomuus, että taiteilijat olisivat tehneet nimellään hyväksyttyjä vedoksia.
 Kirsi Hiltusen mukaan koevedokset on tehty tekniikalla, joka ei ollut käytössä Picasson elinaikana. Sami Takkinen / Yle
 Kansallisgalleria on myös verrannut pariskunnalta takavarikoituja koevedoksia hallussaan olleisiin aitoihin Picasson töihin. Kirsi Hiltusen mukaan niiden välillä on suuri ero.
 – Minun on vaikea uskoa, että kukaan näistä taiteilijoista olisi ollut tavallaan niin piittaamaton omaa taiteilijuuttaan kohtaan, että olisi allekirjoittanut nämä vedokset, hän hymyilee.
 Puolustus: Kansallisgalleria ei tunne painoalaa
 Oikeudenkäynnissä kuultiin useita puolustuksen kutsumia todistajia, jotka kyseenalaistivat Kansallisgallerian asiantuntijoiden lausunnot.
 Yhtenä todistajana oli kuvataiteilija, taiteen tohtori  Juha Saitajoki , jonka mielestä on ”varma juttu”, että vedoksia ei ole tehty nykyaikaisella kirjapainotekniikalla.
 Saitajoki perusteli näkemystään Geologian tutkimuskeskuksen (GTK) alkuaineanalyysilla, jonka puolustus oli teettänyt. Analyysin mukaan väärennetyksi epäillyssä Picasson koevedoksessa oli titaania.
 Titaania käytetään vaalentamaan värejä, eikä sitä käytetä mustesuihkutulostuksessa.
 – Alkuaineanalyysi on aukoton: se paljastaa, onko teos aito vai ei, Saitajoki kiteytti.
 Asianajaja Seppo Kolarin mielestä Kansallisgallerialla ei ole riittävää painoalan asiantuntemusta. Toni Pitkänen / Yle
 Puolustuksen toinen asianajaja  Seppo Kolari  oli omassa loppulausunnossaan yhtä tyly.
 – Kyse on painoteknisistä teoksista, joiden arviointi vaatisi enemmän asiantuntemusta kuin Kansallisgallerialla on taideteosten osalta.
 Kahtia repäisty Picasso
 Kiistely painotekniikasta ja paperista huipentui, kun oikeussalissa kuultiin poikkeuksellisesti yhtä aikaa puolustuksen todistajaa ja syyttäjän paikalle asiantuntijana kutsumaa Kirsi Hiltusta.
 Todistajia kuullaan tavallisesti yksitellen ja siten, etteivät nämä kuule toistensa todistelua. Oikeus menetteli nyt toisin, ja myös syyttäjä tunnusti, että tilanne oli harvinainen.
 Harvinainen oli myös esillä ollut todiste, jonka Hiltunen toi mukanaan oikeussaliin: Picasson kahtia repäisty koevedos  Femme assise dans un fauteuil rouge, VIII .
 Puolustus oli repinyt teoksen teknisiä tutkimuksia varten. Teos oli kuitenkin päätynyt Kansallisgallerian haltuun, sillä poliisi oli takavarikoinut sen vastaajan veljeltä poliisikuulustelussa. Kyseessä oli sama mies, jota oikeus kuuli yhtä aikaa Hiltusen kanssa.
 Kansallisgallerian mukaan revitystä Picassosta paljastuu myös paperin keinotekoinen vanhentaminen. Sami Takkinen / Yle
 Vastaajan veli kertoi, että hänellä on kolmenkymmenen vuoden kokemus painopinnan valmistamisesta. Tämä kokemus näkyi, kun mies kävi oikeudessa seikkaperäisesti läpi Savonia-ammattikorkeakoulussa ja Itä-Suomen yliopistossa tehtyjä ultravioletti- ja infrapunavalotutkimuksia sekä GTK:n tekemää alkuaineanalyysia.
 Miehen mielestä Picasson signeeraamassa työssä oli kyse painoteknisestä vedoksesta.
 – Näillä ei ole mitään tekemistä taiteen kanssa, hän murjaisi.
 Lausunto hämmästytti syyttäjää, jonka mukaan ihmiset olivat kuitenkin valmiit maksamaan kyseisestä teoksesta tuhansia euroja, koska siinä oli Picasson nimi.
 Salaperäinen suku ja yhtä salaperäinen asiantuntija
 Myytävien teosten kerrottiin kuuluvan "itäsuomalaiselle suvulle", mitä syyttäjä moitti useaan otteeseen. Hänen mukaansa näin luotiin mielikuvaa, jolla edistettiin uskonnollisessa ympäristössä tapahtunutta myyntiä.
 – Salaperäinen suku lisää mielikuvaa rikkaasta ortodoksisuvusta, joka tekee hyväntekeväisyyttä. Kertomusta rikkaasta suvusta tarvittiin, sillä myyjä ei voinut paljastua omaishoitajantuella toimeentulevaksi yrittäjäksi, Oinonen paheksui.
 Hänen mielestään kyse oli suunnitelmallisesta ja rumasta erehdyttämisestä.
 Puolustus oli asiasta täysin päinvastaista mieltä. Asianajaja  Jukka Ahosen  mukaan kyse oli myyjien turvallisuudesta.
 – Taidealaan on kohdistunut ryöstöjä ja väkivaltarikollisuutta, hän huomautti.
 Asianajaja Kolari puolestaan muistutti, että samanlainen salaperäisyys verhosi myös Kansallisgallerian toimintaa.
 Kolari viittasi tällä johtavaan konservaattoriin Kirsi Hiltuseen, joka oli kertonut käyneensä ”puolikkaan kanssa maailmalla”, eli näyttämässä kahtia revittyä Picassoa ulkomaiselle asiantuntijalle.
 Hiltusen mukaan tämä asiantuntija, jonka nimeä Hiltunen ei katsonut voivansa kertoa oikeudessa, oli ollut Kansallisgallerian kanssa samaa mieltä siitä, että kyseessä on tietokoneella käsitelty mustesuihkutuloste.
 Käräjätuomarit Marjo Leppänen ja Jusse Määttä pääsivät pitkän oikeudenkäynnin aikana tutustumaan useisiin väärennöksiksi epäiltyihin teoksiin. Toni Pitkänen / Yle
 Huutokauppakamarin vastuu?
 Syyttäjä vaatii muiden teosten ohella valtiolle menetetyksi  Nikolai Lehdon  öljyvärimaalausta  Sinisilmäinen , jonka eräs asianomistaja oli ostanut pariskunnalta yhdessä kolmen Picasson koevedoksen kanssa. Ostosten yhteissumma oli 8 000 euroa.
 Kansallisgallerian poliisille antaman asiantuntijalausunnon mukaan "taidehistoriallisen arvioinnin ja materiaaliteknisen tutkimuksen perusteella teos ei ole Nikolai Lehdon maalaama. Teos on väärennös."
 Lausunto on mielenkiintoinen, sillä tämä Kansallisgallerian väärennökseksi toteama teos myytiin nyt syytteessä olevalle kuopiolaispariskunnalle aitona Hagelstamin huutokaupassa vuoden 2016 huhtikuussa. Kaupasta on todisteena kuitti esitutkintamateriaalissa.
 Huutokauppakamarin mukaan työn laatu, tekniikka, värit, signeeraus ja provenienssi olivat sellaisia, että Hagelstamin intendenteillä ei ollut ollut mitään syytä epäillä työn aitoutta.
 Hagelstamin & Co:n operatiivisen johtajan  Mia Okko-Koskisen  mukaan yhtiö huutokauppaa vuosittain noin 4 000–5 000 teosta, joten jokaisen aitoudesta on mahdotonta saada varmistus.
 – Kokenut intendentti huomaa maalauksissa mahdollisesti olevat ”hälytysmerkit”, kyseessä olevassa Lehdon työssä ei näitä silmin nähtäviä hälytysmerkkejä ole. Kansallisgalleriakin on tarvinnut teoksen epäaitouden todentamiseen IR-reflektiota, IR-spektrometria, EDXRF-analysointia ja stereomikroskooppia, Okko-Koskinen selittää.
 Huutokauppakamarin vastaus vahvistaa osaltaan puolustuksen esittämää näkemystä. Puolustuksen mukaan pariskunta ei ole tietoisesti pyrkinyt erehdyttämään ketään, vaan myös sitä on voitu huijata ostamaan epäaitoja teoksia.
 – Tämä oli mielenkiintoista ja opettavaista, totesi käräjätuomari  Marjo Leppänen  päättäessään oikeudenistunnon.

Valamon luostarin taidenäyttelyn väärennösjupakan oikeudenkäynti päätökseen – totuutta etsittiin repimällä Picasson teos kahtia


Summary: Rannikkovartiolaiva Telkkä siirrettiin yli kuuden vuoden jälkeen varastosta yleisön nähtäville. Mereen sitä ei enää nosteta.

Suomen merimuseossa Kotkassa vieraileville kävijöille on tarjolla uutta silmänruokaa.
 Sata tonnia painava rannikkovartiolaiva Telkkä on siirretty varastossa vietettyjen vuosien jälkeen jälleen nähtäville. Aluksen uusi paikka on kuivalla maalla, Merikeskus Vellamon merenpuoleisella seinustalla.
 Teräsrunkoinen Telkkä valmistui 1958, ja se hankittiin Rajavartiolaitokselle osana sodan jälkeen tehtyä kalustonuudistusohjelmaa. Se haluttiin palauttaa esille kunnioittamaan Rajavartiolaitoksen 100-vuotisjuhlaa, jota on vietetty tänä vuonna.
 – Toivottavasti jo ensi vuonna sen viereen saadaan katselukoroke. Jossakin vaiheessa se olisi tarkoitus avata yleisölle siten, että alusta pääsee joko opastetusti tai itsekseen kiertämään, intendentti  Vesa Alén  Suomen merimuseosta sanoo.
 Vaativa siirtotyö
 Torstaina aamulla suoritettu nosto- ja siirtotyö oli vaativa. Teräsrunkoinen alus painaa lähes 100 tonnia, ja se on noin 30 metriä pitkä.
 – Telkkä on varsin suuri alus. Jos joku on nähnyt vartiomoottorivene 11:n museon venehallissa, niin Telkkä on vähän vielä sitä suurempi, Kymenlaakson museon tutkija  Vilma Lempiäinen  sanoo.
 Siirto tapahtui Vellamon ja varastokuurin välistä piha- ja pysäköintialueen poikki. Telkkä nostettiin lavetille. Aluksen nostamiseen tarvittiin kaksi nosturia. Niiden vaatima turva-alue oli varsin suuri ja liikkumista reitillä jouduttiin torstaiaamuna rajoittamaan.
 Museo joutui rajaamaan laajat varoalueet, eikä alueelle haluttu runsain joukoin ylimääräisiä silmäpareja. Siirrosta ei tiedotettu etukäteen.
 Operaatio sujui kuitenkin hyvin, ja se saatiin muutamassa tunnissa onnistuneesti suoritettua.
 Telkän nostamiseen tarvittiin kaksi nosturia.  Pyry Sarkiola / Yle
 Aluksen paikkaa harkittiin tarkoin.
 – Meidän piti varmistaa, että vanha satamalaituri sen alla kestää. Vanhaa laituria on täytetty puujätteellä, metallilla ja kivillä. Se ei siten ole täysin vakaa. Päädyimme siihen, että betonilaatta perustuksena ei ollut riittävä, joten paikalle tehtiin porapaaluperustus. Se saatiin valmiiksi viime viikolla, Lempiäinen sanoo.
 Tulevan sijaintipaikan valinnassa käytettiin apuna myös 3D-mallinnosta.
 – Mietimme hyvää paikkaa, niin ettei alus kuitenkaan peittäisi maisemassa mitään oleellista.
 Ei enää mereen
 Telkkä on ollut merimuseossa nähtävillä ennenkin. Se kellui Merikeskus Vellamon uivien museoalusten laiturissa, kunnes siinä todettiin vuoto jouluna 2010.
 Alus siirrettiin varaston suojiin, jossa sitä on vuodesta 2013 lähtien kunnostettu. Se on maalattu ja runkoa on huollettu.
 – Telkkä on kohtalaisessa kunnossa. Kuivan maan aluksena se toimii ihan hyvin. Se tulee nyt maalle, koska kelluvan museoaluksen ylläpito olisi ollut liian kallista ja työlästä. Eiköhän tämä siirto ole nyt pitkäksi aikaa viimeinen, intendentti Vesa Alén sanoo.
 Rannikkovartiolaiva Telkkä siirrettiin telakalle, kun se sai vuodon jouluna 2010. Kymenlaakson museo, Merivartiomuseo
 Telkkä lukeutuu Koskelo-luokan rannikkovartiolaivoihin, ja se on osa vartioveneiden jatkumoa. Koskelo-luokan alukset tehtiin korvaamaan puurunkoisia vartioveneitä.
 – Nopeudessa teräsrunkoiset alukset hävisivät edeltäjilleen, mutta niillä pystyttiin operoimaan esimerkiksi pidemmälle syksyyn, Lempiäinen sanoo.
 Koskelo-luokan alukset palvelivat kolme vuosikymmentä, kunnes ne korvattiin alumiinirunkoisilla vartiolaivoilla.
 Rannikkovartiolaiva Telkkä lähdössä Viroa kohti vuonna 1992. Kymenlaakson museo, Merivartiomuseo
 Vartiolaivat Telkkä, Kaakkuri ja Kuikka lahjoitettiin Viron rajavartioston eli Eesti Piirivalven käyttöön vuonna 1992. Uudelleen itsenäistynyt Viro joutui luomaan rajavartioinnin käytännössä tyhjästä, joten Koskelo-vartiolaivoista oli merkittävä apu toiminnan käynnistämisessä.
 Kotkaan alus palautettiin vuonna 2002.
 – Kun museoinnista päätettiin, Telkkä maalattiin uudelleen alkuperäisiin Rajavartiolaitoksen väreihin. Ulkoisesti se on melko modernin näköinen, mutta sillä on tärkeä museaalinen arvo. Se edustaa jatkumoa, sotien jälkeistä merivalvontaa ja meripelastusta, ja toisaalta sillä on yhteys Viron ja Itämeren tilanteeseen kylmän sodan aikana.
 Pyry Sarkiola / Yle

Telkkä-laivan siirtourakasta tuli valtava operaatio – alue eristettiin yleisöltä ja satamalaituri piti paaluttaa uusiksi


Summary: Huolta ja suuttumusta herättänyt säästösuunnitelma lukuaineiden siirtämisestä etäopetukseen ei toteudu.

Sodankylän Vuotson kylässä huokaistiin keskiviikkoiltana helpotuksesta, kun kunnanvaltuusto päätti perua suunnitelmansa etäopetuksen lisäämisestä kahdella kyläkouluilla.
 Pontimena suunnitelmalle olivat säästöt. Suunnitelmat ehtivät huolestuttaa vanhempia ja  suututtaa opettajien ammattijärjestö OAJ:n .
 Säästötoimet olisivat koskeneet Vuotson ja Järvikylien koulujen aineopetusta, jossa jopa puolet yläkoululaisen viikkotunneista olisi järjestetty kirkonkylältä etäopetuksena. Listalla olivat muun muassa matemaattiset aineet ja kielet.
 – Nyt tuntuu tosi huojentavalta ja voidaan taas katsoa tulevaisuuteen ja opetus voi täällä jatkua, toteaa Vuotson koulun opettaja  Tuula-Maija Hetta-Magga .
 Sodankylän kunnanvaltuusto poisti etäopetusta koskevan kirjauksen talousarvioesityksestä yksimielisesti, mutta asia keskustelutti pitkään.
 – Uskon, että kun kirjaus poistettiin valtuuston yksimielisellä päätöksellä, niin se välittää vahvan viestin, että tämä ei ole oikea säästöjen suunta, sanoo vihreiden kunnanvaltuutettu  Riikka Karppinen .
 Etäopetuksesta paisui laaja keskustelu
 Kun etäopetussäästöt nousivat julkiseen keskusteluun, alkoivat myös Sodankylän kunnanvaltuutettujen puhelimet piristä huolestuneiden kuntalaisten soitoista.
 Sosiaalisessa mediassa säästötoimista keskusteltiin ahkerasti. Vuotson koululaisten vanhemmille tieto oli helpotus, kun kunnanvaltuuston päätös levisi kylän ihmisille.
 – Eilinen valtuuston kokous ja päätös huojensi mielen ja nyt on helpompi aloittaa joululoma. Itselläni on ykkösluokkalainen ja tulevaisuus näyttää tällä hetkellä positiivisemmalta, miettii  Inga Äärelä , joka on myös Vuotson kylätoimikunnan puheenjohtaja.
 Sanna Sieppi  seurasi kunnanvaltuuston kokousta, sillä perheen kaksi lasta käyvät Vuotson koulua, tytär yhdeksännellä ja poika viidennellä luokalla. Etäopetussuunnitelma keskustelutti kotona.
 – Tytär toi minulle englannin kielen kokeen ja itku siinä meinasi tulla, kun mietittiin, että pystyykö pikkuveli saamaan samaa opetusta. Hänelle tämä englannin kielen opetus olisi ollut etäopetusta, jos nämä suunnitelmat olisivat menneet läpi.
 "Tällä hetkellä uhka on poistunut"
 Opetusalan ammattijärjestö OAJ:n mukaan Sodankylän suunnittelema säästötoimi olisi ollut muun muassa uuden opetussuunnitelman perusteiden vastainen. Karppinen on samalla linjalla.
 – Kaikilla asuinpaikasta riippumatta, lapsilla ja nuorilla täytyy olla yhdenvertainen oikeus hyvään ja laadukkaaseen perusopetukseen. Jos siirryttäisiin kyläkouluissa etäopetuspainoitteisuuteen, niin kyllä se heikentää yhdenvertaista opetusta, miettii kunnanvaltuutettu Karppinen.
 Poliitikon mielestä uhkakuva on poistunut, mutta opettajalla on vielä pieni epäilys tulevaisuudesta.
 Pitkän uran Vuotson koulussa tehnyt opettaja Tuula-Maija Magga-Hetta uskoo, että ensimmäinen erä on voitettu, mutta jatkossakin täytyy pitää omia puolia pienissä kyläkouluissa.
 – Uhkahan on joka vuosi, kun talousarvioita laaditaan. Sitä ei koskaan tiedä, mutta ainakin tällä hetkellä uhka on poistunut, hän päättää.
 Lue myös:
 Sodankylän valtuusto poisti esityksen etäopetuksen lisäämisestä koulujen säästökeinona
 Kunta aikoo säästää kyläkouluista ja siirtää lukuaineita etäopetukseen – OAJ: Rikkoo härskisti opetussuunnitelman perusteita

Vanhemmat helpottuivat, kun kunta luopui kyläkoulujen säästöaikeista: "Itku meinasi tulla, kun mietittiin pystyykö pikkuveli saamaan samaa opetusta"


Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri

Juha Sipilän  (kesk.) hallituksen aikana Helsingin ja Uudenmaan asema sote-uudistuksessa oli jatkuva kiistelyn aihe.
 Olisi ollut yllättävää, jos se olisi ollut läpihuutojuttu  Antti Rinteen  (sd.) hallitusohjelmaneuvotteluissa. Niinpä siellä turvauduttiin vanhaan, “selvitetään myöhemmin” -konstiin.
 Hallitusohjelma asetti selvitystyön takarajaksi vuodenvaihteen. Perhe- ja peruspalveluministeri  Krista Kiuru (sd.) sanoi lokakuussa , että erillisratkaisun ehdoton takaraja on joulu.
 Sanna Marinin  (sd.) hallitusohjelma on sama kuin Rinteen hallituksella, ja nyt erillisratkaisua on selvitetty.
 Mitä sotella taas tavoiteltiinkaan?
 Sote-uudistuksen on  tarkoitus turvata yhdenvertaiset ja laadukkaat sosiaali- ja terveyspalvelut kaikille. Tarkoitus on myös parantaa palvelujen saatavuutta ja kaventaa kansalaisten hyvinvointi- ja terveyseroja.
 Soten pitäisi turvata myös ammattitaitoisen työvoiman saanti, vastata ikääntymisen ja syntyvyyden laskun aiheuttamiin haasteisiin sekä hillitä kustannusten kasvua.
 Näitä tavoitteita vasten tulee arvioida myös “Uudenmaan, pääkaupunkiseudun tai Helsingin alueen erillisratkaisua”, kuten se demarijohtoisissa hallitusohjelmissa on määritelty.
 Maakuntia tulee paljon 5,5 miljoonan asukkaan maahan
 Hallitusohjelmasta poiketen Suomeen näyttää syntyvän 17+4 maakuntaa, Helsinki ja Hus eli Helsingin ja Uudenmaan maakuntayhtymä.
 Uudellemaalle syntyisi viisi aluetta: Helsinki, Länsi-Uusimaa, Keski-Uusimaa, Itä-Uusimaa sekä Vantaa ja Kerava yhdessä.
 Näistä Helsinki olisi kaupunki, jolla on maakunnan tehtävät. Itä-Uusimaa taas on väestöltään todella pieni, noin 100 000 asukasta, mistä jatkossa voi tulla ongelma.
 Maakuntien määrä ei ole, ainakaan toistaiseksi, herättänyt samanlaisia intohimoja kuin viime hallituskaudella. Miltei tasan neljä vuotta sitten Sipilän hallitus oli kaatua keskustan ja kokoomuksen kiistelyyn maakuntien määrästä. Keskusta halusi 18 maakuntaa, kokoomukselle olisi riittänyt vähemmän.
 Nyt Uudenmaan ratkaisu kasvattaa maakuntien määrän yli 20:een.
  Aiemmassa sote-valmistelussa on vakuuteltu niin paljon että hetkittäin on vaikea tietää, mihin voi uskoa ja mihin ei.
 Sopiva sote-alueiden määrä olisi vuonna 2015 tehdyn virkamiesarvion mukaan ollut 5–12.
 Valtiontalouden tarkastusviraston silloinen pääjohtaja  Tuomas Pöystin työryhmä  puolestaan ehdotti 9–12 itsehallintoaluetta elokuussa 2015. Muutamaa viikkoa myöhemmin Pöystistä tuli soten projektijohtaja ja marraskuussa maakuntien määräksi päätettiin 18.
 Toki alueiden määrässä Uudellamaallakin mennään oikeaan suuntaan. Entisen 24 kunnan sijaan alueita on viisi. Silti alueita on liian paljon sekä Uudellamaalla että koko maassa.
 Viiden ja puolen miljoonan suomalaiselle olisi riittänyt pienempikin määrä. Soten tavoitteista esimerkiksi ammattitaitoisen työvoiman saannin turvaaminen ja kustannusten hillintä voisivat olla helpommin saavutettavissa, jos alueita olisi ollut vähemmän.
 Poliittisesti pienempi alueiden määrä ei näytä kuitenkaan olevan mahdollista sen enempää viime kuin tälläkään hallituskaudella.
 Alueiden määrä voi toki aikaa myöten vähentyä itsekseen: kriisimaakuntia yhdistetään muihin maakuntiin. Silti poliitikoilta olisi voinut toivoa rohkeampaa ratkaisua.
 Palvelujen yhteensovittaminen jää vajaaksi Uudellamaalla
 Sote-uudistuksen tavoite on vuodesta toiseen ollut synnyttää vajaan 200 kuntajärjestäjän tilalle suuremmat ja vahvemmat palvelujen järjestäjät. Sipilän ja Rinteen hallitus teki niistä maakuntia.
 Tarkoitus on, että valtio antaisi maakunnille rahat. Rahoilla maakunnat järjestävät sekä perus- ja erikoissairaanhoidon että sosiaalihuollon. Palvelujen integraatio eli yhteensovittaminen toteutuu.
 Maakunnan intressissä on suunnitella koko alueen palveluverkko mahdollisimman toimivaksi. Toimipisteet voivat sijaita mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti.
 Maakunnan kannattaisi tietysti huolehtia myös siitä, että peruspalvelut toimivat hyvin. Rahaa säästyisi, jos erikoissairaanhoitoon siirtyisivät vain ne potilaat, jotka sitä tarvitsevat.
 Tulevassa Uudenmaan ratkaisussa maakuntien ja Helsingin on tarkoitus vastata perusterveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja osasta erikoissairaanhoitoa. Husin tehtäväksi jäisi osa erikoissairaanhoidosta. Ratkaisu olisi siis erilainen kuin muualla maassa.
 Uudellamaalla palveluiden yhteensovittaminen perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon välillä jää vajaaksi, toisin kuin muualla maassa.
 Miten maakunnat ja Hus jakavat vastuun erikoissairaanhoidosta?
 Kun Uudenmaan erillisratkaisussa maakuntia syntyy useampia, joudutaan myös Hus määrittämään uudella tavalla suhteessa Uudenmaan maakuntiin ja Helsinkiin.
 Sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikön  Kirsi Varhilan  työryhmä selvitti Husin asemaa erillisessä työryhmässä. Työryhmän määräaika loppui marraskuun lopussa.
 Kirsi Varhilan työryhmä valitsi ehdotukseksi mallin, jossa Husilla on erikoissairaanhoitoa paljon ja maakunnilla vähemmän. Työryhmän tulosta voi lukea niin, että Husin toimintakyky ja vahvuudet halutaan säilyttää. Ehdotuksessa näkyy yritys turvata Husin asema, kun kerran yhden Uudenmaan ratkaisu ei ole mahdollinen.
 Toisaalta tässä mallissa perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon integraatio toteutuu huonommin, koska palveluista vastaavat eri organisaatiot. Palvelujen yhteensovittaminen pitää varmistaa joillain muilla tavoilla.
 Uusi työnjako voi osoittautua aikaa myöten riskialttiiksi
 Muutamia kriittisiä huomioita on silti syytä tehdä. Sote-uudistuksen yritysten vuodet ovat osoittaneet, että piru piilee yksityiskohdissa.
 Pidemmällä aikavälillä valittu malli voi olla riskialtis, vaikka Husille näyttääkin jäävän paljon erikoissairaanhoitoa. Erikoissairaanhoidon järjestämisvastuu on maakunnilla, lukuun ottamatta niitä tehtäviä, joiden järjestämisvastuu on lailla annettu Husille tai jotka maakunnat siirtävät Husin hoidettavaksi sopimuksella.
 Pahimmillaan tällainen malli on hyppy tuntemattomaan, jonka vaikutuksia ei tiedetä.
 Kun luvataan, että päivystys, ensihoito, varautuminen, tutkimus, koulutus ja opetus turvataan, toteutuuko lupaus varmasti?
 Osasta Husille jäävistä tehtävistä on tarkoitus säätää lailla. Lisäksi Hus ja maakunnat päättävät keskinäisestä työnjaosta myös sopimalla.
 Työnjako-lainsäädäntöä ei ole ihan helppoa tehdä. Laki pitäisi olla riittävän tarkkarajainen ja selkeä niin, että tehtävänjako on selvä. Selväksi pitää myös tulla, mistä maakunnat voivat Husin kanssa sopia ja mistä ei.
 Arjessa voitaisiin ajautua toistuviin tulkintaerimielisyyksiin. Pitää tietää, kuka tekee mitä. Ei ihan helppo tehtävä.
 Sipilän hallituskaudella, syksyllä 2017, nähtiin yritys, jossa osa erikoissairaanhoidosta piti avata asiakassetelillä hankittavaksi. Silloin työnjakoa yritettiin tehdä julkisen ja yksityisen välillä. Sen enempää tehtävien määrittely kuin pykälien kirjoittaminen ei ollut helppoa.
 Uudellamaalla palveluiden yhteensovittaminen perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon välillä jää vajaaksi.
 Ongelmia voi syntyä myös silloin, kun Hus ja maakunnat tekevät työnjakoa käytännössä. Voi syntyä katvealueita ja toisaalta päällekkäistä toimintaa. Päällekkäisyys nostaa kustannuksia ja katvealueet vaikeuttavat potilaiden hoitoa. Rajojen vetäminen toimenpiteisiin on hankalaa.
 Pidemmällä juoksulla maakunnilla voisi myös olla kiusaus pyrkiä siirtämään mahdollisimman paljon hoidosta oman alueensa sairaalaan. Tällöin maakunta hallitsisi suurempaa osaa rahoista itse, koska se maksaa Husille vähemmän.
 Maakunnilla voisi myös olla kiusaus etsiä säästöjä ostamalla esimerkiksi leikkauksia yrityksiltä.
 Vaikka valtioneuvostolla olisi oikeus näissä tilanteissa puuttua asiaan, on hyvä muistaa, että päätöksiin voivat vaikuttaa poliittiset suhdanteet.
 Tämä kaikki voisi aikaa myöten rapauttaa Husin sairaaloiden toimintaa ja työnjakoa. Esimerkiksi hoitojen keskittäminen tiettyihin sairaaloihin hyödyttää potilasta, koska esimerkiksi paljon leikkaavan kirurgin tekniikka hioutuu koko ajan ja laatu ja turvallisuus paranevat.
 Varmistaako valittu malli yliopistosairaalan koulutuksen, opetuksen ja tutkimuksen?
 Kun luvataan, että päivystys, ensihoito, varautuminen, tutkimus, koulutus ja opetus turvataan, toteutuuko lupaus varmasti? Aiemmassa sote-valmistelussa vuosien kuluessa on luvattu ja vakuuteltu niin paljon ja sitten pyörretty päätöksiä, että hetkittäin on vaikea tietää, mihin voi uskoa ja mihin ei.
 Yksi Uudenmaan maakunta olisi ollut selkeämpi
 Yksi Uudenmaan maakunta ratkaisisi monta ongelmaa.
 Vastuu palveluista ja rahoista olisi saman toimijan hallussa. Perusterveydenhuolto, erikoissairaanhoito ja sosiaalihuolto kuuluisivat samalle organisaatiolle. Olisi paremmat edellytykset katso palveluita kokonaisuutena.
 Potilaita ja asiakkaita ei voisi siirrellä jonkun toisen hoidettavaksi ja maksettavaksi. Toimivat ja tehokkaat peruspalvelut näkyisivät pienempinä erityispalveluiden kuluina.
 Jokaiseen maakuntaan joudutaan rakentamaan omaa järjestäjä-osaamista. Moninkertainen hallinto voi aiheuttaa päällekkäisiä kustannuksia.
 Uudenmaan ratkaisu kasvatta maakuntien määrän yli 20:een.
 Samalla on vaikea nähdä merkittäviä hyötyjä potilaalle verrattuna siihen, jos Uusimaa olisi ollut yksi kokonaisuus. Miten Uudenmaan pilkkominen tulee veronmaksajalle edullisemmaksi? Entäs laatu? Yhdenvertaiset palvelut? Näitähän sote-uudistuksella piti tavoitella.
 Jos tällaiseen Uudenmaan ratkaisuun päädytään, pitäisikö siitä käydä ensin avoin ja laaja julkinen keskustelu ja tehdä myös kattavat vaikutusarviot?
 Sipilän hallitukselle oli pitkin matkaa tyypillistä “luovat sote-innovaatiot”, jotka myöhemmin osoittautuivat mahdottomiksi. Päätettäessä ei aina tiedetty, mitä siitä seuraa. Tämän kaltaiseen ei olisi enää yhtään varaa.
 Kunta- ja valtapolitiikka näkyy edelleen ratkaisuissa
 Arvioiko Rinteen hallitus aikanaan Uudenmaan kuntien vastustuksen niin merkittäväksi, että tämä poliittinen kompromissi kannattaa tehdä? Sipilän hallituskaudella pääkaupunkiseudun kuntien vastustus oli kovaäänistä ja näkyvää.
 Entä täyttääkö malli perustuslain vaatimukset? Toteutuvatko yhdenvertaiset palvelut, kun kolmasosassa Suomea eletään eri sosiaali- ja terveyspalvelujen mallissa.
 Miltei tasan neljä vuotta sitten Sipilän hallitus teki marraskuun pimeinä öinä ratkaisut, jotka viitoittivat sote-uudistuksen tielle, joka lopulta johti koko uudistuksen kaatumiseen. Toivottavasti nyt ei olla samanlaisella tiellä.
 Vasta jatkovalmistelu osoittaa, kuinka kestävä tämä Uudenmaan ratkaisu on. Erityisesti siksi, että rahoitus on vielä kokonaan sopimatta.

Pysyykö sote-kone tällä kertaa ilmassa – jälleen pöydässä on ehdotus, jonka perustuslaillisuutta ei tiedetä


Summary: Suomen ulkoministeriö on vahvistanut, että viranomaiset valmistelevat kahden suomalaisen lapsen kotiuttamista Syyrian al-Holin leiriltä. Ruotsi kotiutti seitsemän orpolasta toukokuussa.

Patricio Galvez  pakkasi matkatavaroita Syyrian-matkaa varten maaliskuussa. Hänen asuntonsa lattialla Göteborgissa lojui hujan hajan lastenkenkiä ja -vaatteita. Hän oli lähdössä etsimään seitsemää orvoksi jäänyttä lastenlastaan al-Holin vankileiriltä.
 Kengät ja vaatteet olivat lapsia varten.
 Lasten isä oli tunnettu ruotsalais-norjalainen Isis-terroristi  Michael Skråmo . Skråmo julkaisi eläessään useita Isisin propagandavideoita, joissa hän kehotti ruotsalaisia muslimeja terrori-iskuihin ja muuttamaan kalifaattiin. Äiti oli Patricio Galvezin tytär,  Amanda Gonzales . Kumpikin oli kuollut Syyriassa alkuvuoden aikana.
 – Kaikki tietävät, minkälainen järjestö Isis on. Minun taisteluni keskittyy seitsemän viattoman lapsen pelastamiseen. Kaikella tapahtuneella pahalla ei ole mitään tekemistä heidän kanssaan. He ovat viattomia uhreja, sanoi Patricio Galvez  Ruotsin television SVT:n haastattelussa  ennen lähtöään.
 Skråmo ja Gonzales olivat elokuussa 2014 kertoneet lähtevänsä lomamatkalle Turkkiin. Vanhempiensa tietämättä he jatkoivat matkaansa Turkista Syyriaan neljän pienen lapsensa kanssa. Pariskunnan nuorimmat kolme lasta syntyivät Syyriassa.
 Galvez katuu mediahuomiota
 Galvez kävi taistelua lastenlastensa puolesta näyttävästi omalla nimellään ja kasvoillaan ruotsalaisessa ja kansainvälisessä mediassa pitkin kevättä. Sitä hän katuu nyt.
 – Minun ei olisi pitänyt olla niin paljon julkisuudessa. Siihen ei olisi ollut tarvetta, jos eläisimme paremmassa yhteiskunnassa, jossa olisi viisaita ja humaaneja ministereitä, Galvez kirjoittaa Ylelle viestipalvelu Whatsappissa.
 Suomessa al-Holin orpolasten omaiset eivät ole halunneet esiintyä julkisuudessa. Sitä Galvez pitää hyvänä. Mediajulkisuus on vaikeuttanut yhteydenpitoa lapsenlapsiin. Galvez tunnistetaan Ruotsissa, ja lapsenlapset, jotka ovat saaneet uudet henkilöllisyydet, voitaisiin mahdollisesti tunnistaa hänen kauttaan.
 – En kuitenkaan oikein voi valittaa. Lapset ovat nyt turvassa. He voivat hyvin ja alkavat toipua kaikesta tapahtuneesta, Galvez kertoo.
 "Itkin melkein silmät päästäni"
 Huhtikuun alussa Patricio Galvez saapui Syyriaan etsimään lapsenlapsiaan. Hänellä oli tieto, että nuorimmat kolme, 1-, 2- ja 3-vuotiaat, olisivat sairaalahoidossa Hasakan kaupungissa Koillis-Syyriassa. Se on lähin suurempi kaupunki al-Holin leirin lähistöllä, noin 40 kilometrin päässä.
 Ruotsissa syntyneet neljä 5–8-vuotiasta lasta olivat Galvezin tiedon mukaan al-Holin vankileirillä.
 Al-Holin leiri on Syyrian kurdien johtamien joukkojen hallinnassa lähellä Irakin rajaa. Leena Luotio / Yle
 Galvez onnistui  parissa päivässä löytämään nuorimman lapsen  syyrialaisesta sairaalasta.
 – Hän näytti puolikuolleelta, mutta hän vain nukkui. Otin hänet sängystä, ja hän alkoi kitistä. Aloin puhua hänelle ruotsia. Silloin hän avasi suuret siniset silmänsä ja tuijotti minua, Galvez kertoi SVT:lle.
 – Sanoin hänelle: "Isoisä aikoo viedä sinut kotiin, pikku-ukko", ja hän alkoi hymyillä. Itkin melkein silmät päästäni.
 Galvezin mukaan kaikki muutkin huoneessa olleet itkivät.
 Huhtikuun 8. päivänä SVT  kertoi, että isoisä ja kaikki seitsemän lapsenlasta olivat tavanneet toisensa. Tapaamisesta julkaistiin myös yksityishenkilön ottama kuva.
 Se on kuin mistä tahansa perhealbumista. Kuvassa kaikki kahdeksan istuvat rivissä sohvalla. Galvez pitää nuorinta lasta sylissään. Muut lapset istuvat isoisänsä molemmin puolin. Lastenlasten kasvot on kuvassa sumennettu. jotta heitä ei tunnistettaisi.
 Kuvakaappaus Ruotsin television kotisivulta.  SVT
 Galvezin mukaan leiriä hallinnoivat kurdiviranomaiset olivat antaneet hänelle luvan tavata lapset ja luvan myös viedä heidät takaisin Ruotsiin.
 Ruotsin hallitus ei kuitenkaan ollut tehnyt päätöstä orpolasten mahdollisesta palauttamisesta. Ulkoministeri Margot Wallström tekisi sen muutamaa päivää myöhemmin.
 Keskustelu Ruotsissa kiihtyy
 SVT:n jutut orpolapsista al-Holin leirillä, ja isoisän kamppailusta heidän tuomisekseen Ruotsiin herättivät valtavan keskustelun Isis-leirille joutuneiden lasten asemasta Ruotsissa.
 Ruotsissa viranomaiset ja järjestöt arvioivat,  että al-Holin leirillä on kaiken kaikkiaan noin 60–80 lasta, joiden vanhemmista ainakin toinen on ruotsalainen.
 Pian kuvan julkaisun jälkeen Ruotsissa pidettiin  ensimmäinen mielenosoitus  Galvezin lastenlasten tuomiseksi Ruotsiin. Mediassa alkoi keskustelu leirillä olevien lasten oikeuksista ylipäätään.  Pelastakaa lapset -järjestö  ja  Punainen Risti vaativat  lapsien kotiuttamista.
 Oikeustieteiljä arvioi,  ettei orpolasten kuljettamiselle al-Holin leiriltä Ruotsin konsulaattiin Erbilissä Irakissa ollut oikeudellisia esteitä.
 Ulkoministeri  Margot Wallström  teki avauksen leirilasten kotiuttamiseksi jo neljä päivää isoisän ja lastenlasten tapaamisen jälkeen. Hän ei kommentoinut Galvezin tapausta, vaan  kirjoitti Facebookissa  12. huhtikuuta yleisesti, että lapset tulisi palauttaa Ruotsiin, jos se olisi mahdollista.
 Se on pysynyt hallituksen linjana. Ruotsin hallituksen pohdinnat lasten kohdalla olivat hyvin samantyyppisiä kun Suomen. Se korosti, että lapsien palauttamisesta piti päättää tapauskohtaisesti. Aikuisia Ruotsi ei ole halunnut auttaa palaamaan, eikä  Helsingin Sanomien mukaan  halua sitä edelleenkään.
 Lapset pääsevät kotiin
 Ruotsin hallitus ja viranomaiset toimivat lopulta kaikessa hiljaisuudessa.
 Toukokuun 8. päivänä  Ruotsin ulkoministeriö vahvisti , että Galvezin lapsenlapset oli kuljetettu al-Holin leiriltä Syyriasta Erbiliin Irakiin.
 Galvez oli odottanut lapsien kohtalon ratkeamista Erbilissä noin kuukauden ajan. Hän sai heidät hoteisiinsa erbililäisessä hotellissa.
 – He nukkuivat hyvin, mutta pienin heräsi aika usein. En ole nukkunut paljonkaan. Oli ehkä virhe antaa heille kaikki leikkikalut kerralla, se villitsi heidät täysin,  Galvez kertoi SVT:lle  ensimmäisen yhdessä vietetyn yön jälkeen.
 Lapset viettivät isoisänsä kanssa Erbilissä viikon. He kävivät lääkärintarkastuksessa, ja Syyriassa syntyneiden lasten henkilöllisyydet tarkistettiin. Lapsille hankittiin tarvittavat matka-asiakirjat.
 Patricio Galves on helpottunut, kun hän on saanut lapsenlapsensa Ruotsiin. Kuva: Mike Toivonen. Mike Toivonen
 Toukokuun puolivälissä isoisä ja lapset lensivät Erbilistä Göteborgiin. Lentoasemalla heitä oli turvallisuussyistä vastassa poliisi. Vastuun orpolasten tilanteen selvittämisestä ottivat kuitenkin Göteborgin sosiaaliviranomaiset. Koska lasten huoltajat olivat kuolleet, heidät sijoitettiin kunnalliseen hoitokotiin.
 Tarkoituksena oli selvittää, mitä apua he tarvitsevat ja kuka ryhtyisi heidän edunvalvojakseen. Sosiaaliviranomaisten kommentoivat lasten tilannetta niukin sanakääntein yksilön suojan vuoksi.
 – Yleisesti voin sanoa, että teemme aina turva-arvion lapsista, joilla ei ole huoltajaa. Heihin voi kohdistua uhkaa. Se voi johtaa huostaanottoon ja siihen, että heidän henkilötietonsa suojataan, kertoi sosiaalitoimen tiedottaja  Ing-Marie Larsson   sanomalehti Göteborgs-Postenille .
 Galvez sai tavata lapsia kerran viikossa.
 Lapset sijoitettu eri perheisiin
 Vähitellen julkisuusrumba on Patricio Galvezin lastenlasten ympärillä hiljentynyt. Galvez esiintyi julkisuudessa vielä joitakin kertoja kesä- ja heinäkuussa,  muun muassa Ylen A-studiossa .
 Katso video: Ruotsalaisisoisä kuvailee al-Holin Isis-leirin olosuhteita Ylelle: “Lapset ovat kokeneet todellisen helvetin”
 Syksyllä Galvezin lapsenlapsista ei kirjoitettu juuri mitään. Mutta marraskuussa  sanomalehti Dagens Nyheter julkaisi haastattelun lasten edunvalvojasta . Tämä esiintyi lehdessä nimettömänä lasten suojelemiseksi.
 Lapset olivat saamassa uudet henkilöllisyydet ja perheet. Heidät sijoitettaisiin joihinkin eri perheisiin. Mitä isoisä Patricio Galvez ajattelee siitä, onko hän yhä yhteydessä lapsiin?
 – Kyllä. Aion aina pitää heihin yhteyttä. Mutta en voi tehdä sitä siinä määrin kuin haluaisin. Tai kuin he haluaisivat, Galvez kirjoittaa Ylelle Whatsappissa.
 – Miten he viihtyvät uusissa perheissään? Ovatko he sopeutuneet?
 – Sitä minun on vaikea sanoa. Vaikeinta tapauksessamme on, että heitä on niin paljon. Heitä on seitsemän, ja heidät on erotettu toisistaan. Vaikeinta on ylläpitää yhteyttä heidän välillään! Kaikilla perheillä on omat verkostonsa, ja se tekee siitä vaikeaa.
 Galvez kuitenkin korostaa, että tärkeintä on, että lapset ovat turvassa.
 – Jos he olisivat jääneet Syyriaan, joku heistä olisi varmasti kuollut.
 Ruotsin hallitus ei ole auttanut muita al-Holin leirillä olevia ruotsalaislapsia kotiin.
 Juttu perustuu lyhyen Whatsapp-haastattelun lisäksi Ruotsin television, sanomalehti Dagens Nyheterin ja Expressenin huhti- ja kesäkuun välillä julkaisemiin lukuisiin artikkeleihin Patricio Galvezin taistelusta lastenlastensa palauttamiseksi Ruotsiin.
 Lue lisää:
 Myös Isis-leirin naiset Ylelle: Kurdiviranomaiset kutsuivat al-Holin suomalaiset kokoon ja hakivat orpolapset
 Konsulikyydillä kotimaahan: Näin muut Pohjoismaat ovat onnistuneet hakemaan Isis-taistelijoiden lapsia Syyrian leireiltä
 Ruotsalaisen Isis-terroristin lapset pelastettiin Syyriasta – kärsivät aliravitsemuksesta, yksivuotias painoi alle kolme kiloa
 Ruotsalais-norjalaisen Isis-terroristin seitsemän lasta pääsivät kotiin Göteborgiin

Ruotsiin tuotiin Syyriasta kesällä seitsemän Isis-terroristin orpoa – Näin heitä on kotoutettu: lapsille uudet henkilöllisyydet ja perheet


Summary: Pyhimys kertoi olleensa koulussa huono äidinkielessä ja musiikissa, kuitenkin hänestä tuli suosittu rap-artisti.

Pyhimys-artistinimellä räppäävästä  Mikko Kuoppalasta  piti tulla matematiikanopettaja, mutta musiikkihommat veivät mukanaan opintojen loppusuoralla. Kuoppala sanoi Puoli seitsemän -ohjelmassa, että opettajuus ei ollut hänelle niinkään itsetarkoitus, vaan hän piti korkeakoulututkintoa tärkeänä.
 – Ne taidot, mitä olen yliopistossa saanut, ovat olleet hyödyllisiä myös tässä musiikkibisneksessä.
 Kuoppalan mukaan matematiikassa kaikkein kiehtovinta ja tärkeintä on oivaltaminen ja ajattelutapa. Hän karsastaa ajatusta, että joku ei vain ole lahjakas matematiikassa.
 – En usko siihen, että joku ei ole lahjakas.
 – Minä olen kirjoittanut tosi huonosti äidinkielessä ylioppilaskokeessa ja ajattelin, että en osaa kirjoittaa. Olen ollut myös huono musiikissa ja nyt olen kuitenkin pärjännyt näissä hommissa.
 Hän arvelee, että etenkin matematiikassa kokemus osaamattomuudesta imaistaan helposti osaksi identiteettiä.
 – Matematiikan kohdalla ihminen ajattelee, että hänen älykkyydessään on jotain vikaa ja tämän vuoksi hän ei edes pääse sinne oivaltamisvaiheeseen. Kun taas esimerkiksi biologian kohdalla ajatellaan, että henkilö ei vaan osaa niitä asioita.
 Kuoppala viittaa siihen, että virheellinen ajatus lahjattomuudesta saattaa jumittaa ihmisen jo matematiikan opintojen alkuvaiheessa.
 – Nykyään on jo olemassa erilaisia pedagogisia tekniikoita, joilla voi opettaa matematiikkaa ilman että mennään ensin matemaattisiin symboleihin.
 Kuoppala kertoi Puoli seitsemän -ohjelmassa myös oman tyttärensä ideoimasta nerokkaasta aineettomasta lahjasta.
 Koko haastattelu katsottavissa Yle Areenasta:

Rap-artisti Pyhimys on lähes valmis matikanopettaja ja tyrmää yleisen matikkaväitteen: "En usko ajatukseen, että joku ei ole lahjakas"


Summary: Entinen toimitusjohtaja Maija Palonheimo ja hallituksen ex-puheenjohtaja Tytti Tuppurainen kiistävät väitteet, ettei ongelmiin olisi puututtu.

Oulun kaupunginteatteri oli vuosia pahoinvoiva työpaikka, kertoo iso joukko Ylen haastattelemia työntekijöitä. Siellä oli niin paha olla, että näyttelijät lähettelivät toisilleen kuvia rauhoittavista lääkkeistä, joita osa oli alkanut käyttää selvitäkseen näytöksistä.
 Yli kolmekymmentä ihmistä on kertonut Ylelle kärsineensä työpahoinvoinnista  Kari-Pekka Toivosen  ollessa Oulun kaupunginteatterin taiteellisena johtajana 2014–2019.
 Haastattelujen perusteella muodostuu yhtenäinen kuva siitä, millaista teatterissa oli tuohon aikaan. Ilmapiiriongelmia oli ollut jo vuosia, mutta haastateltavien mukaan tilanne paheni, kun Toivonen ja hänen näyttelijävaimonsa  Merja Larivaara  työskentelivät teatterissa.
 – Koskaan tilanne ei ole ollut niin paha kuin se Toivosen aikana oli, Oulun kaupunginteatterissa yli 20 vuotta näytellyt  Timo Reinikka  kertoo.
 Ennen kaikkea henkilökunta kuitenkin ihmettelee sitä, miksi kukaan ei puuttunut tilanteeseen, josta työntekijät viestivät teatterin hallitukselle. He kokivat, että toimitusjohtajan sijainen  Maija Palonheimo  ja teatterin hallituksen silloinen puheenjohtaja, nykyinen ministeri  Tytti Tuppurainen  (sd.) katsoivat tilannetta täysin läpi sormiensa.
 Ensisijaisesti vastuu ilmapiiriasioista on toimitusjohtajalla, mutta hallituksen tehtävänä on puuttua ilmapiiriongelmiin, jos toimitusjohtaja ei jostain syystä niin tee.
 Tiedot ilmapiiriongelmista perustuvat kymmeniin haastatteluihin ja useisiin dokumentteihin 37 ihmistä on kertonut Ylelle Oulun kaupunginteatterin ilmapiiriongelmista Kari-Pekka Toivosen kaudella. Heistä 32 kokee, että toimitusjohtaja Maija Palonheimo tai Tytti Tuppuraisen johtama hallitus eivät puuttuneet niihin tarpeeksi, loput eivät ottaneet asiaan kantaa. 37:stä yksi sanoo, että teatterin ilmapiiriongelmat eivät olleet pahentuneet Toivosen kaudella. Teatterissa on noin sata työntekijää, ja Yle on tarjonnut heistä kaikille mahdollisuutta kommentoida juttua varten. Jutussa nimeltä mainittujen työntekijöiden lisäksi Yle on haastatellut 19 teatterin entistä ja nykyistä työntekijää. Yle on myös haastatellut muita Oulun kaupunginteatterin ilmapiiriongelmiin perehtyneitä lähteitä sekä tutustunut moniin dokumentteihin, jotka kertovat teatterin ilmapiiriongelmista. Tällaisia dokumentteja ovat muun muassa erilaiset sähköpostiketjut, teatterissa tehtyjen työhyvinvointimittausten tulokset, Näyttelijäyhdistyksen kirje teatterin hallitukselle vuodelta 2016 ja henkilökunnan uudelle hallitukselle tekemä 59 työntekijän kirjoittama kirje vuodelta 2018.
 Etenkin Tuppuraisen toiminta saa voimakasta kritiikkiä haastatelluilta teatterin nykyisiltä ja entisiltä työntekijöiltä. Tuohon aikaan Tuppurainen työskenteli sosiaalidemokraattien kansanedustajana, nykyään hän on eurooppa- ja omistajaohjausministeri.
 – Koin, että silloinen Tytti Tuppuraisen johtama hallitus ei halunnut ymmärtää henkilökunnan hätäviestejä ja pelkoa, sanoo näyttelijä  Timo Pesonen .
 Näyttelijä  Tuula Väänänen  muistelee Kari-Pekka Toivosen kautta seuraavasti:
 – Kari-Pekka Toivosen nimike oli johtaja, mutta mielestäni hän otti pikemminkin hallitsijan roolin. Tytti Tuppurainen touhusi taustalla kannustavana kuninkaantekijänä, kuvaa Väänänen.
 Työntekijät eivät ole aiemmin uskaltaneet puhua teatterin ilmapiiriongelmista uralle koituvien seurausten pelossa.
 Nyt he kuitenkin haluavat kertoa kokemuksistaan, jotta muissa työpaikoissa vastaaviin tilanteisiin puututtaisiin aiemmin. He kokevat, että kulttuurilaitos on erityisen herkkä johtamisongelmille, koska lähes kaikkia päätöksiä voidaan perustella taiteellisilla mielipide-eroilla ja johtajan perinteisesti vahvalla roolilla.
 – Uskon, että laajemmasta kuvasta voi olla hyötyä myös muille organisaatioille. Valtaa pitää vahtia ja siinä tehtävässä hallitus ja hallituksen puheenjohtaja ovat avainasemassa, kuvaa näyttelijä  Merja Pietilä , joka on myös näyttelijöiden edustajana teatterin hallituksessa.
 Toivonen oli vakinaistettu ongelmista huolimatta
 Kun Tytti Tuppuraisen johtama hallitus valitsi syksyllä 2013 Kari-Pekka Toivosen teatterin määräaikaiseksi taiteelliseksi johtajaksi, hallituksen näyttelijäjäsenet irtisanoutuivat. Toivonen oli valittu taiteelliseksi johtajaksi, vaikka mukana valintaprosessissa olleet näyttelijäjäsenet eivät olleet häntä puoltaneet. Hallituksen näyttelijäjäsenet kokivat, että hallitus oli pettänyt heidät.
 Erimielisyys taiteellisesta johtajasta ei sinänsä ollut poikkeuksellista – henkilöstö oli vastustanut myös useita Toivosen edeltäjiä. Toivosessa heitä häiritsi muun muassa se, että tällä oli johtamiskokemusta ainoastaan pienestä Turun Linnateatterista.
 Työntekijät kuitenkin yllättyivät positiivisesti, kun Toivonen aloitti työnsä. Hän vaikutti rennolta ja mukavalta.
 – Ilmapiiri oli aluksi hirveän hyvä, mutta se muuttui, kertoo Oulun kaupunginteatterissa 2014–2016 näytellyt  Lotta Vaattovaara .
 Kari-Pekka Toivonen toimi Oulun kaupunginteatterin taiteellisena johtajana vuosina 2014–2019. Tammikuussa hän aloittaa Hämeenlinnan kaupunginteatterin taiteellisena johtajana. Arkistokuva. Antti Pylväs / Yle
 Syksyllä 2016 Kari-Pekka Toivonen oli työskennellyt johtajana kaksi vuotta.
 Muutos huonompaan oli työntekijöiden mielestä jo tapahtunut. Myös aluehallintovirasto antoi elokuussa 2016 Oulun kaupunginteatterille huomautuksen ja kehotuksen puuttua henkiseen kuormitukseen. Raportin mukaan teatterilaiset kokivat muun muassa epäselvyyttä vastuissa, ja myös työnjakoon liittyi kuormitusta aiheuttavia tekijöitä.
 Teatterin hallitus oli ongelmista huolimatta vakinaistamassa Toivosta.
 Teatterin näyttelijöitä edustava Näyttelijäyhdistys lähetti hallitukselle kannanottonsa, joka oli vakinaistamista vastaan. Näyttelijäyhdistys lausuu aina kantansa valinnoista, joten kannan ilmaisemisessa ei ollut mitään poikkeuksellista.
 Poikkeuksellisia sen sijaan olivat kirjeessä luetellut ongelmat. Näyttelijöiden mukaan Toivonen syyllisti ihmisiä sairauslomista ja työuupumuksesta, jakoi rooleja epätasaisesti ja vei töitä niiltä, jotka uskalsivat kyseenalaistaa hänen päätöksiään.
 Kirjeestä huolimatta hallitus vakinaisti Toivosen.
 Henkilökunnan mukaan ongelmat eivät sen jälkeen jatkuneet samanlaisina kuin kirjeessä oli kerrottu. Ne pahenivat.
 Joku myös vuoti Näyttelijäyhdistyksen kirjeen Toivoselle.
 Työntekijät pelkäsivät johtajaansa
 Työntekijät kertovat, että taiteellisen johtajan Kari-Pekka Toivosen kanssa ei uskaltanut olla eri mieltä. Niille, jotka uskalsivat, siitä seurasi nöyryyttämistä, huutamista ja töiden hankaloittamista.
 – Vaikka minua kohtaan ei kohdistettu suoranaista epäasiallista käytöstä, pelkoa ja ahdistusta aiheutti, kun joutui seuraamaan kaltoin kohdeltujen työtoverien kärsimystä, näyttelijä Timo Pesonen sanoo.
 Myös tuotannonsuunnittelija  Sirkku Sommarberg  koki asian hyvin samalla tavalla.
 – Epäluottamus ja silmätikuksi joutumisen uhka ajoivat ihmiset pelkoon ja hiljaisuuteen.
 Useiden haastateltavien mukaan silmätikuksi joutui esimerkiksi yksi esimiesasemassa ollut henkilö, joka irtisanoutui lopulta. He kertovat, että Toivonen ohjeisti taiteellisen henkilökunnan kokouksessa ihmisiä pysähtelemään turhanpäiten hänen huoneensa ovelle.
 Myös viime vuonna 59 työntekijän uudelle hallitukselle kirjoittamassa kirjeessä mainitaan, että taiteellinen johtaja olisi kehottanut taiteellisen henkilökunnan kokouksessa paikalla olevia painostamaan hänen epäsuosiossaan olevaa henkilöä.
 Taiteellisena johtajana ollessaan Kari-Pekka Toivonen jätti jotkut näyttelijät ilman rooleja kuukausiksi tai jopa yli vuodeksi. He olivat siis ilman töitä, vaikka palkka juoksi. Samaan aikaan teatteriin palkattiin freelance-näyttelijöitä. Sinänsä ei ole täysin poikkeuksellista, että näyttelijöille tulee joskus lyhyitä kausia ilman harjoiteltavia rooleja, mutta Näyttelijäliiton mukaan vuosi ilman mitään roolia on poikkeuksellista. Oulun kaupunginteatterissa moni koki, että Toivonen ei halunnut antaa rooleja niille, jotka olivat joutuneet epäsuosioon.
 Näyttelijä Timo Reinikka oli yksi niistä, jotka aikanaan erosivat teatterin hallituksesta Toivosen valinnan jälkeen. Hän kokee joutuneensa vainon kohteeksi eron vuoksi mutta myös siksi, että hän oli ollut Toivosen käytöksen takia yhteydessä hallitukseen ja toimitusjohtajaan. Hän oli puoli vuotta ilman rooleja.
 Moni kertoo, että Toivonen ei sietänyt sairauspoissaoloja, vaan esimerkiksi nöyryytti poissa olleita muiden kuullen. Yksi kertoo ottaneensa esitykseen mukaansa kaksi muovipussia, koska oli tuntenut vatsataudin oireita ennen näytöstä, ja Toivonen oli kehottanut ratkaisemaan ongelman muuten kuin olemalla näytöksestä pois.
 Ilmapiiriä kiristi myös se, miten Toivonen toistuvasti hankki teatteriin palveluita hänen ja vaimonsa yrityksen kautta, eikä tarkkoja rahasummia kerrottu aluksi edes hallitukselle.
 Julkisuudessa on aiemmin kerrottu, että Toivonen ja Larivaara  näyttelivät useita päärooleja  (Kaleva) ja  heidän tyttärensä näytteli Peppi Pitkätossun pääroolin  (Kaleva). Tämän lisäksi myös pariskunnan kaksi nuorempaa poikaa pääsivät näyttämölle. Toinen poika näytteli lapsipääosan  Kaiken kirja  -näytelmässä. Toinen taas palkattiin soittamaan rumpuja eri näytelmiin.
 Toivonen ei halunnut kommentoida Ylelle hänen johtamiseensa liittyviä väitteitä useista pyynnöistä huolimatta.
 Merja Larivaara ja Kari-Pekka Toivonen esiintyivät päärooleissa The Addams Familyssä 2014–2015. Kati Leinonen
 Taiteellinen johtaja osti perheensä palveluita järjestelyllä, johon tilintarkastaja puuttui Kari-Pekka Toivonen tilasi kautensa aikana 152 163 eurolla palveluita vaimonsa kanssa omistamaltaan yhtiöltä Samasamalta. Kun ulkoinen tilintarkastaja huomautti järjestelystä, sitä alettiin tutkia vuonna 2016. Tuolloin silloinen kaupunginjohtaja Matti Pennanen totesi, että järjestely on laillinen, mutta se ei ole eettisesti hyväksyttävä ja pitäisi lopettaa. Kokouksessa teatteria edustivat Tytti Tuppurainen ja Maija Palonheimo. Muun muassa tarkat summat ja ulkoisen tilintarkastajan moitteet pidettiin salaisina yleisöltä ja teatterin hallitukselta.  Kalevan  toimittaja vei asian oikeuteen, ja korkein hallinto-oikeus määräsi asiakirjat julkisiksi viime talvena. Samasaman palveluiden ostamista kuitenkin jatkettiin huomautuksen jälkeen. Niistä kuitenkin alettiin ilmoittaa hallitukselle eikä teatteri enää ostanut Samasamalta täysin samoja palveluita kuin mitä Toivosen ja Larivaaran palkkatyöhönkin kuului kuten Larivaaran kohdalla näyttelemistä ja Toivosen kohdalla ohjaamista. Huomautuksen jälkeen Larivaaralta alettiin ostaa muun muassa ohjaustöitä ja Toivoselta käännöstöitä. Palveluiden ostaminen taiteellisen johtajan perheeltä lopetettiin vuonna 2018 aloittaneen hallituksen päätöksellä.
 Teatterin lavastemaalari  Elisa Koivupuro  tuo esiin, että ongelmat koskivat lähinnä taiteellista henkilökuntaa eivätkä koko teatteria.
 – Totta kai teatterissa näkyy, jos on johtamiseen liittyvät ongelmia. Mutta ei pidä unohtaa, että ne eivät koskeneet samalla tavalla kaikkia ammattiryhmiä. En koe, että ne olisivat vaikuttaneet minun ja työkaverieni väleihin, Koivupuro sanoo.
 Ylen haastattelemista työntekijöistä noin kaksi kolmasosaa on taiteellista henkilökuntaa.
 Tuppurainen ei ota kantaa, liittyivätkö ongelmat Toivoseen
 Vaikka Kari-Pekka Toivonen oli Oulun kaupunginteatterin taiteellinen johtaja, oli hänen yläpuolellaan sekä toimitusjohtaja että teatterin hallitus.
 Suurimman osan Toivosen kautta hallituksen puheenjohtajana oli Tytti Tuppurainen. Maija Palonheimo taas sijaisti toimitusjohtajaa kahden vuoden ajan Toivosen kauden keskivaiheilla. Heidän näkemyksensä Toivosen johtamisesta ovat hyvin erilaiset kuin haastatelluilla työntekijöillä.
 Tytti Tuppurainen (sd.) toimi teatterin hallituksen puheenjohtajana 2014–2018. Nykyisin hän on eurooppa- ja omistajaohjausministeri. Valtioneuvosto
 Tytti Tuppurainen ei halua kommentoida, liittyivätkö teatterin ilmapiiriongelmat Toivosen johtamiseen. Hänen mukaansa Toivonen teki toimitusjohtajan kanssa työtä, jolla teatterin toimintaa vietiin voimakkaasti eteenpäin.
 – Talo nostettiin vakavista talousvaikeuksista kestävälle pohjalle ja myös taiteellisesti korkealle tasolle, Tuppurainen sanoo.
 Oulun kaupunginteatterin hallituksen nykyinen puheenjohtaja  Matti Karhula  (kesk.) pitää väitettä talousvaikeuksien selättämisestä yliampuvana.
 Oulun kaupungin tilinpäätöksistä selviää, että Toivosen aloitusvuonna 2014 liikevoitto laski edellisen vuoden yli 200 000 eurosta alle 150 00 euroon ja painui 2015 miinukselle. Tappiota tehtiin myös vuosina 2016 ja 2018. Kuitenkin vuonna 2017 tulos oli yli 250 000 euroa plussalla. Karhulan mukaan tämän vuoden tulos on jäämässä nollaan. Tuloksia osin laskee se, että Toivosen kaudella tehtiin isoja investointeja, muun muassa viime vuonna suuren näyttämön ohjausjärjestelmä uusittiin noin miljoonalla eurolla.
 Palonheimon mukaan ongelmat olivat vanhaa perua
 Toimitusjohtajan perhevapaan sijaiseksi tuli vuonna 2015 Maija Palonheimo, joka oli työskennellyt Toivosen kanssa jo Turun Linnateatterissa.
 Palonheimo kuvaa välejään Toivoseen hyviksi ja avoimiksi. Hän ei koe, että teatterilla olisi ollut erityisen pahoja ilmapiiriongelmia juuri Toivosen kauden aikana, vaan hänestä ongelmat olivat varhaisempaa perua.
 – Minun on vaikea uskoa, että yksi ihminen voi tehdä yli sadan ihmisen työilmapiirin huonoksi, täytyy siinä vähän muutakin olla.
 Teatterin keskeiset vallankäyttäjät Kari-Pekka Toivosen kaudella Kari-Pekka Toivonen työskenteli Oulun kaupunginteatterin taiteellisena johtajana 2014–2019. Joulukuussa 2019 hänet valittiin  Hämeenlinnan kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi . Maija Palonheimo toimi Oulun kaupunginteatterin toimitusjohtajan Tuija Hyppösen sijaisena 2015–2017 ja sen jälkeen vielä muutaman kuukauden ajan konsulttina. Nykyään hän on eläkkeellä mutta toimii Turun Linnateatterin hallituksen jäsenenä. Teatteri on Oulun kaupungin omistama osakeyhtiö, jonka hallituksen jäsenet yhtä näyttelijäjäsentä lukuun ottamatta edustavat poliittisia puolueita. Kokouksissa on läsnäolo-oikeus jäsenten lisäksi yhdellä taiteellisen henkilöstön ja yhdelle teknisen henkilöstön edustajalla. Tytti Tuppurainen oli Oulun kaupunginteatterin hallituksen puheenjohtajana 2014–2018. Nykyään hän on eurooppa- ja omistajaohjausministeri.
 Palonheimo ei tunnista Ylen haastateltavien väitteitä esimerkiksi siitä, että Toivonen olisi jakanut rooleja epäoikeudenmukaisesti. Hänen mukaan näyttelijöiden kesken oli ristiriitoja, joten roolituksessa Toivonen pyrki varmistamaan työryhmän toimivuuden.
 Palonheimo sanoo, että hänelle kuitenkin tuli joskus Näyttelijäyhdistykseltä viestejä Toivosen toiminnasta, kun joku ei ollut siihen tyytyväinen.
 – Silloin käytiin yhdessä (Toivosen kanssa) niin kertoneiden henkilöiden luona.
 Palonheimo kertoo, että hän kävi kautensa aikana ilmapiiriasioista lukemattomia keskusteluja henkilökunnan kanssa.
 Muutama työntekijä vahvistaa olleensa tällaisissa keskusteluissa Palonheimon ja Toivosen kanssa. He tosin eivät kokeneet niitä keskusteluina vaan kuulusteluina. Lisäksi osa kertoo pelänneensä, milloin oma vuoro koittaa.
 Lähes kaikki Ylen haastattelemat työntekijät kokivat vahvasti, että Palonheimo tuki Toivosta silloinkin, kun hänen olisi pitänyt puuttua hänen käytökseensä.
 – Kokemukseni on, että Palonheimon tullessa taloon johtaminen muuttui entistä enemmän suljetuin ovin pienessä piirissä tapahtuvaksi ja hyvin jyrkästi ylhäältä alaspäin suuntautuvaksi, kuvaa dramaturgi  Jukka Heinänen .
 Maija Palonheimo toimi Oulun kaupunginteatterin vs. toimitusjohtajana 2015–2017 ja sen jälkeen konsulttina joidenkin kuukausien ajan. Nykyisin hän on eläkkeellä mutta toimii Turun Linnateatterin hallituksessa. Arkistokuva. YLE / Sami Tammi
 "Teattereiden johtamista mystifioidaan"
 Kari-Pekka Toivonen ja Merja Larivaara ovat teatteripiireissä tunnettuja ja arvostettuja. Juuri tämän takia henkilökunta arvelee tilanteen saaneen jatkua niin pitkään: kahden näin kuuluisan henkilön toiminnassa ei haluttu nähdä puutteita.
 – Tytti halusi Ouluun julkkiksia, ei johtajaa teatterille, sanoo näyttelijä ja hallituksen entinen jäsen Timo Reinikka.
 Myös valtakunnallisessa Näyttelijäliitossa tunnistetaan teattereiden haavoittuvuus johtamisongelmille. Alalla johtajien huonoa käytöstä on totuttu sietämään.
 – Ongelma on siinä, että teattereiden johtamista mystifioidaan, sanoo toiminnanjohtaja  Elina Kuusikko .
 Oulun kaupunginteatterin ilmapiiriongelmat Toivosen kaudella ovat olleet liiton tiedossa jo pitkään.
 – Ihan ehdottomasti toimitusjohtajan ja hallituksen olisi pitänyt puuttua tähän huomattavasti paljon aikaisemmin. Eli jo vuosia sitten, Kuusikko sanoo.
 Moni teatterin työntekijöistä kokee, että Oulun kaupunginteatterin isoimpia ongelmia oli puhumattomuuden ja puuttumattomuuden kulttuuri. Entinen tekninen päällikkö  Ari Törmä  sanoo, että hänestä teatterissa siedettiin törkeääkin käytöstä ja siihen oli totuttu. Hänestä sekä teatterin johto, hallitus että työyhteisö vaikenivat ongelmista.
 – Tilanteisiin ei puututtu heti, vaan toivottiin, että kun ollaan hiljaa, ongelmat eivät ole todellisia, Törmä sanoo.
 Tuppurainen ja Palonheimo kiistävät väitteet, että eivät olisi puuttuneet
 Tytti Tuppurainen tai Maija Palonheimo sanovat puuttuneensa kaikkiin kuulemiinsa ongelmiin. Tuppurainen korostaa, että hänellä oli myös kaupungin tuki koko kautensa ajan.
 – Sain tietoa pitkään jatkuneista eritasoisista ilmapiiriongelmista, kun aloitin työni. Niitä lähdettiin heti korjaamaan, Tuppurainen sanoo.
 Tästä hyvin eri mieltä on esimerkiksi näyttelijä  Joose Mikkonen , joka on ollut myös Tuppuraisen johtamassa hallituksessa varajäsenenä.
 – Ei pidä paikkaansa, että Tuppurainen olisi puuttunut ilmapiiriongelmiin. Hän mitätöi asiat huhupuheiksi tai taiteilijoiden änkyröinniksi, tulivat pyynnöt sitten henkilöstöltä tai hallitukselta.
 Tuppurainen huomauttaa, että hallituksessa on poliittisesti valittujen jäsenten lisäksi myös työntekijöitä – Näyttelijäyhdistyksen nimeämä varsinainen jäsen ja hänen varajäsenensä, ja lisäksi teknisen ja taiteellisen puolen henkilöstöedustajat voivat olla kokouksissa läsnä.
 Joose Mikkonen koki, että kukaan työntekijöistä ei uskaltanut pitää ilmapiiriongelmista meteliä hallituksessa, koska taiteellinen johtaja Kari-Pekka Toivonen ja toimitusjohtaja Maija Palonheimo olivat paikalla.
 Nykyinen hallituksen puheenjohtaja Matti Karhula oli aiemmin yksi hallituksen poliittisesti valituista rivijäsenistä. Hän sanoo, ettei hän aiemmassa hallituksessa ollessaan edes tiennyt teatterin ilmapiiriongelmista.
 – Silloinen hallitus oli saanut asialliset raportit, joiden mukaan mitään ilmapiiriongelmia ei esiintynyt.
 Karhulan käsitys kuitenkin muuttui, kun hänestä tuli Tuppuraisen seuraaja hallituksen puheenjohtajana.
 – Kävi ilmi, että ongelmia oli ollut. Vakavia ongelmia.
 Karhula ei haluaisi suoraan arvostella edeltäjänsä työtä ilmapiiriongelmien hoidossa.
 – Mutta tuloksia voi arvioida, ja ne tulokset yhteisön työkyvyn kannalta ovat aika surkeita.
 Sekä Tytti Tuppurainen että Maija Palonheimo sanovat antaneensa hallitukselle kaiken tarpeellisen tiedon.
 Miksi hallituksen jäsenet eivät sitten havahtuneet edes vuodenvaihteen 2016–2017 työhyvinvointimittausten hälyttäviin tuloksiin – kuten siihen, että vain yksi neljäsosa näyttelijöistä koki saavansa lähiesimieheltään tukea? Osin asiaa voi selittää se, että teatterissa oli ollut yt-neuvottelut syksyllä 2016.
 Ylellä on tiedossa, että hallituksen jäsenet kuitenkin ainakin kerran yrittivät ottaa ilmapiiriongelmat esiin. Vuonna 2017 poliitikkojäsen kertoi sähköpostissaan muille hallituksen jäsenille kuulleensa, että teatterissa olisi ilmapiiriongelmia ja kysyi, miten tietoon pitäisi reagoida.
 Tuppurainen vastasi hallituksen sähköpostikeskusteluun, että teatterin valitettaviin lieveilmiöihin on kuulunut jo vuosia huhupuheiden levittäminen.
 Tätä juttua varten antamassaan haastattelussa hän sanoo, että vastuu ilmapiiriongelmiin ja huhuihin puuttumisesta on toimitusjohtajalla.
 Tuppurainen on oikeassa siinä, että ensisijaisesti vastuu ilmapiiriongelmista yleisestikin on toimitusjohtajalla. Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professori  Olli Mäenpää  ei halua ottaa suoraan kantaa Oulun kaupunginteatterin tilanteeseen. Hän kuitenkin kommentoi, että lähtökohtaisesti vastuu on vastaavassa organisaatiossa ensisijaisesti toimitusjohtajalla mutta viime kädessä hallituksella, jos toimitusjohtaja ei jostain syystä niihin puutu.
 Haastatellut työntekijät: Osakeyhtiölakiin vetoaminen hiljensi kritiikin
 Teatteri muuttui osakeyhtiöksi vuonna 2012. Tuppurainen nostaa esiin, että hänen aikanaan teatteri oli vasta muutettu osakeyhtiöksi, mikä on voinut aiheuttaa henkilöstössä monenlaisia tunnereaktioita.
 Haastateltavista lähes kaikki kokevat, että Kari-Pekka Toivosen aikana osakeyhtiölakia käytettiin heidän hiljentämiseensä ja pahoinvoinnin salaamiseen.
 Toivonen viittasi osakeyhtiölakiin, kun hän sanoi henkilökunnalle tarkoitetussa kokouksessa, että kielteisten asioiden puhuminen teatterista olisi irtisanomisperuste. Tämän takia moni ei ole uskaltanut puhua aiemmin pahoinvoinnistaan.
 – Meitä varoitettiin toistuvasti ja painokkaasti vahingoittamasta teatteria negatiivisilla puheilla. Tämän kerrottiin olevan irtisanomisen peruste, dramaturgi Jukka Heinänen kertoo.
 Myös johtajan puolison käytös aiheutti hämmennystä
 Vaikka muu henkilökunta ei ole aiemmin juuri kertonut Oulun kaupunginteatterin ilmapiiriongelmista, Merja Larivaara kertoi oman näkemyksensä viime vuonna  Forum24 -lehdessä ja tänä syksynä  Me Naisten  kansijutussa sekä ET-lehdessä.
 Näissä jutuissa kerrottu näkemys on hyvin erilainen kuin Ylen haastattelemilla teatterilaisilla. Larivaara on kokenut tulleensa kiusatuksi ja että teatterin työntekijät olivat kateellisia hänelle ja hänen miehelleen Kari-Pekka Toivoselle.
 – Taisimme olla liian näkyviä ja tekeviä, se varmaan herätti kateutta. Tienasimme liikaa, meillä oli liikaa lapsia, olimme olleet yhdessä liian onnellisesti ja liian kauan, Larivaara sanoi Me Naisissa.
 Merja Larivaara työskenteli Oulun kaupunginteatterissa vuosina 2014–2019. Oulun kaupunginteatteri
 Muun muassa Oulun kaupunginteatterin entinen näyttelijä  Lotta Vaattovaara  ei tunnista Larivaaran väitettä.
 – Päällimmäinen tunne teatterissa oli pelko. Ei kateus, vaan pelko.
 Moni kertoo pelänneensä Larivaaraa. Työntekijät olivat varpaillaan, koska jos Larivaara oli paikalla, tieto kulki nopeasti taiteelliselle johtajalle. He kertovat, että heidän oli vaikea hahmottaa, kuka on johtaja: Kari-Pekka Toivonen vai hänen puolisonsa.
 – Koin, että Merja Larivaara ei suvainnut miehensä johtamiseen liittyviä kysymyksiä tai keskustelua, näyttelijä Tuula Väänänen sanoo.
 Vuonna 2016 tehty Näyttelijäyhdistyksen lausunto Toivosen vakinaistamisesta päätyi myös Larivaaralle. Larivaaraa ei ollut mainittu lausunnossa, mutta silti työntekijät kertovat hänen palanneen siihen yhä uudelleen ja uudelleen.
 Näyttelijä  Heli Haapalainen  kertoo, että lausunnon vuotamisen jälkeen hän koki oman asemansa työyhteisössä vaikeutuneen ja Larivaaran käytöksen muuttuneen tylyksi. Syy ei jäänyt salaisuudeksi. Larivaara kertoi Haapalaiselle, että Näyttelijäyhdistyksen kirje oli luokaton ja loukkaava ja se oli loukannut häntäkin.
 Larivaaran toimenkuva laajeni pian hänen tulonsa jälkeen, kun hän alkoi tuottaa vanhuksille suunnattuja  Seniorisoppa -näytelmiä. Moni näyttelijä kertoo kokeneensa, että  Seniorisoppa -töistä ei uskaltanut kieltäytyä, kun Larivaara niihin kysyi.
 Myös nykyinen hallituksen puheenjohtaja Matti Karhula tunnistaa, että Larivaaran toiminta aiheutti hämmennystä.
 – Larivaara otti johtoonsa ja vastuulleen taiteellisen toiminnan, joka ei hänelle kuulunut.
 Larivaara ei halunnut antaa haastattelua tätä juttua varten Ylen pyynnöstä huolimatta. Hän sanoo, että ei halua jatkaa julkista nokittelua.
 Muutos alkoi tapahtua
 Ylen haastattelemat nykyiset teatterilaiset kokevat, että muutos parempaan alkoi hiljalleen, kun nykyinen toimitusjohtaja Tuija Hyppönen palasi vanhempainvapaalta elokuussa 2017 ja Maija Palonheimo siirtyi konsultiksi.
 Palonheimo sanoo, että hän on tyytyväinen omaan kauteensa ja teatterin kehitykseen sen aikana, mutta kritiikki jälkeenpäin harmittaa, vaikkakaan ei yllätä.
 – Tiesin jo Ouluun mennessäni, että siellä ei ole tervetullut, varsinkaan, jos tulee etelästä.
 Toivonen ja Larivaara eivät tulleet Hyppösen kanssa toimeen, toisin kuin tätä sijaistaneen Palonheimon.
 Moni työntekijä kertoo pelänneensä, joutuisiko Hyppönen siksi lähtemään.
 Yksi aiemman hallituksen jäsen kertoo Tytti Tuppuraisen soittaneen hänelle ja halunneen keskustella Hyppösen asemasta ja jatkon mahdollisuuksista. Hallituksen jäsen tulkitsi asian niin, että Tuppurainen halusi pohtia ääneen, voisiko toimitusjohtajaa siirtää toisiin tehtäviin.
 Ylen useammasta lähteestä varmistaman tiedon mukaan Tytti Tuppurainen kutsui myös hallituksen poliitikkojäsenet koolle erään hallituksen kokouksen jälkeen keskustelemaan Hyppösen ja Toivosen hankalasta yhteistyöstä. Tilaisuudessa Kari-Pekka Toivonen kertoi, että hän ei tule toimeen Hyppösen kanssa. Ylen tietojen mukaan tilaisuus loppui, koska osa paikalla olevista piti epäasiallisena, että ristiriitoja käsiteltiin kuulematta Hyppöstä.
 Hyppönen sai jatkaa.
 Haastatellut työntekijät: Ilmapiiri on parantunut
 Keväällä 2018 Tytti Tuppuraisen nelivuotiskausi Oulun kaupunginteatterin hallituksen puheenjohtajana tuli päätökseensä.
 Uusi hallitus sai heti alkajaisiksi kirjeen. Sen oli allekirjoittanut 59 teatterilaista. Viesti oli, että monella on paha olla ja johtamisessa nähtiin ongelmia.
 Se, että vuonna 2016 tehty näyttelijöiden kirjelmä päätyi Toivoselle ja Larivaaralle, oli jättänyt syvän epäluottamuksen Tytti Tuppuraisen johtamaan hallitukseen.
 – Luottamuspulan vuoksi vasta hallituksen vaihduttua henkilökunta rohkeni kirjelmöidä ongelmista, tekninen tuottaja  Marko Häikiö  sanoo.
 Kirjeestä alkoi muutos.
 Hallituksen puheenjohtaja Matti Karhula, toimitusjohtaja  Tuija Hyppönen  ja taiteellinen johtaja Kari-Pekka Toivonen laativat kahdeksan kohdan toimenpideohjelman tilanteen ratkomiseksi. Siinä käsiteltiin muun muassa roolituksen pelisääntöjä.
 Toivonen ei tullut paikalle, kun ohjelmaa esiteltiin teatterin henkilökunnalle. Hänen vaimonsa tuli ja kehotti puheessaan henkilökuntaa häpeämään.
 Myöhemmin, syksyllä 2018, Toivonen päätti erota. Hänen työsuhteensa loppui tänä keväänä. Merja Larivaaran määräaikainen työsopimus loppui viime kesänä. Hän kuitenkin ohjaa vielä yhden näytelmän Oulun kaupunginteatterissa, jota esitetään vuodenvaihteessa.
 Nykyisin teatterissa työskentelevät haastateltavat kokevat, että tilanne on parantunut: enää töihin meno ei ahdista tai pelota. Nykyisen toimitusjohtajan ja hallituksen puheenjohtajan mukaan sama näkyy ilmapiirimittauksissa. Näin kuvaa näyttelijä Merja Pietilä:
 – Tällä hetkellä työilmapiiri on ainakin itselläni helpottunut, toiveikas ja innokas. Tämänhetkinen hallitus on dialoginen ja luotettava.
 Uusi taiteellinen johtaja  Alma Lehmuskallio  aloittaa vuodenvaihteessa. Hänen valintaansa henkilökunta ei vastustanut.
 – Kun päätös tehtiin, minusta vaikutti, että Oulussa pidettiin juhlia. Tiettävästi avattiin myös kuohuviinipulloja, sanoo hallituksen puheenjohtaja Matti Karhula.
 Teatterissa moni odottaa uutta johtajaa innolla.
 – Ilmapiiri on rakentava, toiveikas, mutta ei täysin vapautunut tai luottava. Harmaat pilvet eivät ole täysin poistuneet vielä, tuottaja  Sari Tanner  sanoo.

Kymmenet Oulun teatterin työntekijät kertovat vuosien työpahoinvoinnista: "Päällimmäinen tunne oli pelko"


Summary: Sähkötupakan suosio on noussut Yhdysvalloissa nopeasti.

Yhdysvaltain kongressi on hyväksynyt säädöksen, joka nostaa tupakkatuotteiden ostamisen alaikärajan 18:ta 21:een vuoteen. Säädös on osa ensi vuoden budjettia.
 Yhdysvaltain 50 osavaltiosta 19 oli jo aiemmin päättänyt 18 vuoden alaikärajasta. Ensi vuodesta alkaen tämä raja koskee koko maata.
 Säädös koskee niin tupakkaa, sähkötupakkaa, kuin muitakin tupakkatuotteita.
 Yhdysvalloissa tavallisen tupakan suosio on varsinkin nuorison keskuudessa romahtanut. Toisen asteen opiskelijoista enää 3,6 prosenttia polttaa tavallisia savukkeita.
 Sen sijaan sähkötupakan suosio  kasvaa nopeasti , mikä huolestuttaa terveysasiantuntijoita. Toisella asteella loppupuolelle edenneistä opiskelijoista poltti sähkötupakkaa tänä vuonna 20,9 prosenttia. Määrä on lähes kaksinkertaistunut viime vuodesta.
 Tupakanoston alaikärajan nostamista ovat kannattaneet maan molemmat pääpuolueet. Nosto on saanut tukea myös eräiltä tupakkayhtiöiltä samoin kuin sähkötupakan käyttäjien yhdistykseltä.

Yhdysvallat nostaa tupakan ostamisen alaikärajan 21:een vuoteen


Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Suomen viranomaiset ovat ottaneet hoiviinsa kaksi suomalaista lasta al-Holin leiriltä ja tarkoituksena kotiuttaa heidät Suomeen. Asian vahvistaa ulkoministeriö. Viranomaiset järjestävät tiedotustilaisuuden Helsingissä myöhemmin ilmoitettavana ajankohtana.
 Lasten turvallisuuden ja yksityisyyden suojan säilyttämiseksi heistä ei anneta tunnistettavia tietoja julkisuuteen. Myöskään yksityiskohita kotiuttamisesta ei kerrottu. Suomessa lapset ohjataan terveystarkastukseen ja lastensuojelun piiriin.
 Ulkoministeriö tiedotti torstaina valmistelevansa kahden suomalaislapsen kotiuttamista leiriltä. Lapset olivat tuolloin kurdiviranomaisten kanssa. Aiemmin samana päivänä  Yle  oli saanut leirillä olevilta suomalaisnaisilta vahvistuksen, että kurdiviranomaiset olivat hakeneet kaksi orpolasta pois leiriltä jo tiistaina.
 Asiasta lisää hetken kuluttua.
 Lue myös:

Näin al-Holin lapset aloittavat elämänsä Suomessa – sodan keskellä opitun ideologian purkaminen voi viedä vuosia
 Ruotsiin tuotiin Syyriasta kesällä seitsemän Isis-terroristin orpoa – Näin heitä on kotoutettu: lapsille uudet henkilöllisyydet ja perheet

Suomen viranomaisten hoivissa kaksi lasta al-Holin leiriltä


Summary: Plan B -ohjelma haastaa palomiehet miettimään omaa uraansa sitten, kun fyysinen kunto ei enää riitä vaativampiin tehtäviin.

Palavassa rakennuksessa on pimeää, näkyvyyttä ei ole. Lämpötila voi nousta 300 asteeseen, varusteet painavat kolmekymmentä kiloa tai enemmän. Sisältä pitäisi pystyä pelastamaan ihmiset ja raivata tietä eteenpäin rautakangella tai kirveellä.
 Savusukeltaminen on palomiehen fyysisin suoritus. Se vaatii kylmien hermojen lisäksi rautaista kuntoa, jota vaaditaan jokaiselta palomieheltä.
 – Voit joutua kävelemään ne tavarat käsissä vaikka kuudenteen kerrokseen. Se on jo itsessään rankka suoritus. Sen jälkeen pitäisi alkaa toimimaan, kuvailee 28-vuotias palomies  Juuso Laapas  Etelä-Karjalan pelastuslaitokselta.
 Laapas ei vielä eläkeasioista mieti, mutta tiedostaa työn fyysiset vaatimukset.
 – Minulta operoitiin pari vuotta sitten polvi. Sitä ennen oli asenne, että on ihan kuolematon ja ei ole ongelmia olla savusukelluskelpoinen eläkeikään asti. Se kyllä se antoi uutta kulmaa, Laapas sanoo.
 Juuso Laapas ja Jari Hyrkkänen pitävät huolta kunnostaan liikkumalla runsaasti työ- ja vapaa-ajalla.  Kalle Purhonen / Yle
 Tuntematon eläkeikä
 Vielä 90-luvulla palomiehet pääsivät eläkkeelle 55-vuotiaina. Nykyinen eläkeikä on monelle tuntematon. Vuosina 1962–1964 syntyneiden eläkeikä on vahvistettu 65 vuoteen, mutta nuorempien eläkeikä vahvistetaan myöhemmin elinaikaodotteen mukaan.
 Fyysisistä velvoitteista huolimatta palomiesten eläkeikä on kuitenkin sama kuin muillakin palkansaajilla. Tulevaisuudessa se voi siis tarkoittaa reilusti yli 65 ikävuotta.
 Palomies selviää savusukelluskelpoisena keskimäärin 55-vuotiaaksi. Kelpoisuutta mitataan säännöllisissä testeissä, joissa testataan hapenottokykyä, lihaskuntoa ja toiminnallisuutta. Nuoremmilla testit ovat hiukan harvemmin, yli 50-vuotiailla vuosittain.
 – Olen kuvaillut tätä niin, että palomies pääsee täysin savusukelluskelpoisena eläkkeelle yhtä todennäköisesti kuin vetää korttipakasta ässän tai kurkon. Kaikki ymmärtävät, että se vaatii onnea, palopäällikkö  Sampsa Lintunen  sanoo.
 Ongelma ei ole uusi, mutta silti siihen on vähän työkaluja. Suomen 22 pelastuslaitosta ovat kunnallisia, itsenäisiä toimijoita, joten mitään yhteistä linjausta tai järjestelmällistä uudelleenkouluttautumisohjelmaa ei ole.
 Etelä-Karjalassa palopäällikkö Lintunen alkoi ideoida yhdessä viestintäpäällikkö  Johanna Franzénin  kanssa, mitä tilanteelle voisi tehdä. Syntyi  Plan B  -ohjelma.
 – Käytännössä se on urasuunnittelua. Haluamme nostaa asian esiin ja herättää keskustelua Franzén sanoo.
 Sille on kova tarve koko maassa, sillä alalla ei ole päästy eroon niinsanotuista suojatyöpaikoista.
 Etelä-Karjalan pelastuslaitos päätti ryhtyä miettimään konkreettisia ratkaisuja, jolla palomiehet saadaan pidettyä mielekkäissä työtehtävissä uran loppuun saakka.  Kalle Purhonen / Yle
 Mielekästä työtä
 Palomiehen toimintakykyä arvioidaan kahdella tasolla. Niistä savusukelluskelpoisuus on korkeampi ja pelastustoimintakelpoisuus hiukan matalampi. Pelastustoimintakelpoinen palomies voi tehdä työtään savusukelluskelpoisuutta lukuunottamatta muilta osin, esimerkiksi avustamalla palo- ja onnettomuuspaikoilla.
 Työvuorojen miehitys on pieni, joten vuorossa ei voi kuitenkaan olla samanaikaisesti useita savusukelluskelvottomia palomiehiä.
 – Pahinta on, kun tippuu pelastustoimintakelpoisuuden alapuolelle. Silloin työntekijä ja työnantaja ovat molemmat kädet levällään, että mitäs nyt tehdään. Silloin pitäisi olla valmis suunnitelma, Johanna Franzén sanoo.
 Palomiesliiton mukaan suunnitelmaa ei yleensä ole, ja edessä on usein työkyvyttömyyseläke. Ongelmia syntyy etenkin pienillä pelastuslaitoksilla. Pääkaupunkiseudulla sekä Pirkanmaalla ja Varsinais-Suomessa on parempi tilanne.
 – Isoilla pelastuslaitoksilla voidaan siirtää esimerkiksi savusukelluskelpoisuuden menettäneitä muihin tehtäviin. Etenkin Varsinais-Suomessa tähän on paneuduttu kattavasti. Pienillä laitoksilla näitä tehtäviä ei ole tarpeeksi, kertoo Palomiesliiton edunvalvontajohtaja  Pasi Jaakkola .
 Etelä-Karjalan pelastuslaitos on Suomen kolmanneksi pienin. Yhteensä Suomessa on 22 pelastuslaitosta. Etelä-Karjalassa pelastuslaitos työllistää 120 henkilöä.
 30 vuotta töitä, ei muuta koulutusta
 Palomiesten koulutus on kirjavaa, sillä koulutus on vuosien saatossa muuttunut. Suurimmalla osalla on takanaan opistotason koulutus, osalla pelkästään virkaan pätevöittämiskoulutus.
 Takana voi olla 30 vuotta palomiehen töitä, eikä koulutusta mihinkään muuhun tehtävään.
 – Vuorossa pitää kuitenkin olla riittävästi savusukelluskelpoisia. Emme voi tarjota suojatyöpaikkaa, jossa oikein kärjistäen sovitaan, että lämmitetään saunaa. Pahimmillaan 10 vuoden päästä meillä pitäisi olla 12 saunaa, Sampsa Lintunen sanoo.
 Palopäällikkö Sampsa Lintunen haluaa kannustaa palomiehiä pohtimaan uran loppuosaa jo varhaisessa vaiheessa.  Kalle Purhonen / Yle
 Palomiesliiton mukaan "saunanlämmitysvuorot" ovat alalla valitettavan yleisiä.
 – Ei niitä ehkä enää niin paljon ole kuin ennen, mutta on se vieläkin yleinen ilmiö. Kun ei ole pystyviä savusukeltajia, se on aina pois varsinaisesta työstä, toteaa liiton edunvalvontajohtaja Pasi Jaakkola.
 Palomiehen työvuorot kestävät 24 tuntia. Palkasta noin 40 prosenttia koostuu vuorotyön tuomista lisistä. Koska työntekijöiden määrä ei voi kasvaa, tarkoittaa yhden jääminen asemalle sitä, että hälytykseen vastataan vajaalla miehityksellä.
 – Ei se ole mielekästä työtä, jos kaikki tietävät, että se työtehtävä on ihan keksittyä, sanoo Johanna Franzén.
  "Nuoret kaverit ovat voimiensa tunnossa"
 Kun Etelä-Karjalan palomiehille esiteltiin tänä syksynä ajatuksia urasuunnittelusta, se otettiin alkuun vastaan kriittisesti. Vaikka ongelma oli tiedossa, ei siitä oltu puhuttu ääneen.
 – Moni ajatteli, että on työnantajan vastuulla järjestää mukavat hommat eli kiva työaika eikä palkka saisi pudota. Me olemme yrittäneet viestiä, että se ei ole työnantajan vaan jokaisen omalla vastuulla, Sampsa Lintunen sanoo.
 Myös Palomiesliitolla on tapana muistuttaa valmistuvia palomiehiä iän tuomasta fyysisen kunnon rapistumisesta ja jatkosuunnitelmien tekemisestä. Viesti ei aina mene perille.
 – Nuoret kaverit ovat voimiensa tunnossa. Ei silloin vielä ajatella, millaista elämä on viisikymppisenä. Toivoisin, että työkyvyn väistämättömään rapistumiseen suhtauduttaisiin paremmin jo varhaisessa vaiheessa, toteaa Pasi Jaakkola.
 Savusukeltaminen loppuu palomiehillä keskimäärin 55-vuotiaana. Työuraa voi siinä vaiheessa olla jäljellä vielä pitkä tovi.  Kalle Purhonen / Yle
 Pakollinen kehonhuolto
 Plan B:n ajatus on herätellä jokainen miettimään uraansa tulevaisuudessa. Se vaatii kouluttautumista ja tehtäviä, joihin edetä. Parhaimmillaan kouluttautuminen aloitetaan hyvissä ajoin – jo paljon ennen kuin fyysinen kunto laskee.
 Tällä hetkellä Etelä-Karjalan pelastuslaitoksella mietitään, miten työnantaja voi tukea opiskelua. Mahdollisia uusia tehtäviä pelastuslaitoksella voi lisäkoulutuksen jälkeen avautua alipäällystöstä ja päällystöstä.
 – Varmaan luonnollisinta on edetä esimiesuralle, eli esimieheksi ja palomestariksi ja sitä kautta työllistyä päällystötehtäviin. Niissä fyysinen elementti ei ole enää mukana, Sampsa Lintunen sanoo.
 Ensisijainen tavoite ei siis ole siinä, että palomiehet vaihtaisivat kouluttautumisen kautta alaa.
 – Toivomme hyvin vahvasti, että ihmiset jäävät meiltä eläkkeelle. Mieluiten niin, että he ovat mahdollisimman hyväkuntoisia ja olisi vielä hyviä eläkepäiviä jäljellä, Franzén sanoo.
 Etelä-Karjalan pelastuslaitos pyrkii myös nostamaan keski-ikää, johon savusukeltaminen yleensä päättyy. Laitoksella on oma fysioterapeutti, jonka avulla rajaa onkin saatu hilattua korkeammalle. Fysioterapeutti on tuonut kehonhuollon mukaan harjoitteluun.
 – Olemme tiettävästi ainoa pelastuslaitos Suomessa, jossa on aamulla varusteiden tarkastamisen jälkeen pakollinen lihaskunto-liikkuvuus-koordinaatioharjoitus, Lintunen kertoo.
 Ossi Laari pitää työstään palomiehenä ja toivoo, että työ pysyy mielekkäänä eläkkeelle asti.  Kalle Purhonen / Yle
 Tulevaisuus mietityttää
 Palomies  Jari Hyrkkäsellä  on takana reilun parinkymmenen vuoden ura. 52-vuotias Hyrkkänen on savusukelluskelpoinen. Kun eläkeasioista ensimmäisen kerran alettiin puhua, se ei vielä tuntunut ajankohtaiselta. Nyt tilanne on toinen.
 – Voi sanoa, että jopa harmittaa, että eläkeikä on noussut yhtäkkiä 10 vuotta. Kyllä sitä miettii, miten jaksaa, Hyrkkänen pohtii.
 Hyrkkänen muistelee oman uransa alkua, jolloin työvuoroissa oli enemmän väkeä ja mukaan mahtui sekä nuoria että vanhempia palomiehiä.
 – Tänä päivänä työvuorot ovat paljon pienempiä, ei ole enää niitä vanhemman miehen paikkoja. Me joudutaan vanhemmat ja nuoremmat tekemään samat tehtävät.
 57-vuotias ylipalomies  Ossi Lairi  on työskennellyt palomiehenä 35 vuotta. Eläkeikää hän ei ole viitsinyt viime aikoina tarkastella, sillä se on noussut säännöllisesti. Lairi ei enää savusukella, mutta on mukana muussa työssä normaalisti. Tulevaisuus mietityttää.
 – Kyllä se vaivaa tietenkin. Tykkään tosi paljon tästä työstä, mutta sen pitäisi säilyä mielekkäänä, Lairi pohtii.

Moni palomies odottaa, että työnantaja järjestää uran loppuun mukavat hommat eikä palkka putoa – "Ei voi olla suojatyöpaikkaa, jossa lämmitetään saunaa"


Summary: Uusi pääministeri jatkoi Ylen Ykkösaamussa oppositiopuolue kokoomuksen arvostelemista.

Pääministeri  Sanna Marin  (sd.) sanoi TV1:n Ykkösaamussa, että hän toivoo syksyn myllerryksen jälkeen vakautta ja rauhallisuutta politiikkaan.
 Uutissuomalaisen kyselyn perusteella puolet suomalaisista uskoo pääministeri Marinin onnistuvan tehtävässään. Myös Ilta-Sanomien kyselyn vastaajista niukka enemmistö uskoo, että Marinin johtama hallitus istuu vaalikauden loppuun.
 Marin sanoi, ettei voinut ajatellakaan kuukausi sitten olevansa pääministeri.
 – Kun annoin tiedonannon hallituksen toiminnasta tänä maanantaina ja katsoin pääministerin paikalta ministeriaitiosta eduskuntasalia, voin ihan rehellisesti sanoa, että tuntui siltä että mitenkäs tässä näin kävi.
 Marin huomiota herättäneistä sanoistaan: Puheeni tuli sydämestä
 Oppositiopuolue kokoomuksesta on arvosteltu Marinin puolueesta antamaa kuvaa tyylittömäksi. Marin kysyi puolueelta tiistain al-Hol-välikysymyskeskustelussa ”eikö teitä hävetä”.
 Marin arvosteli Ykkösaamussa, että kokoomuksen linja on hänestä väärä, koska puolueelle lasten etu ei hänen mukaansa ole ensisijainen. Marinin mukaan kyse on myös vallan kolmijako-opin kunnioittamisesta.
 – Hallitus ei tee päätöksiä yksilöiden hengestä ja elämästä, se on viranomaisten tehtävä. Olin ihmeissäni, että tämä kokoomuksen taholta kyseenalaistettiin ja sanottiin, että halllitus piilottelee virkamiesten selän takana, Marin sanoo.
 – Me emme tee lastensuojelupäätöksiä, se on viranomaisten tehtävä.
 Marin sanoi, ettei hänen huomiota herättäneessä häpeä-sanavalinnassaan ollut kyse retorisesta keinosta.
 – Puheeni tuli sydämestä, Marin sanoin Ykkösaamussa.
 Marin toivoi myös, että teollisuuden palkoista syntyisi sopu. Teollisuuden työriidan sovittelu kariutui perjantaina, kun Teollisuusliitto ja Teknologiateollisuus hylkäsivät valtakunnansovittelija Vuokko Piekkalan sovintoesityksen.
 Marin korosti, että järjestöt käyvät neuvottelut eikä halunnut ottaa niihin tarkemmin kantaa.

Sanna Marin nousustaan pääministeriksi: "Tuntui, että miten tässä näin kävi"


Summary: Poliisi on sulkenut teitä rajujen maastopalojen takia ja junaliikennettä on jouduttu perumaan.

Australiassa poliisi on kehottanut autoilijoita siirtämään lomamatkansa aloitusta maastopalojen takia, kertoo brittilehti Guardian.
 Poliisi on joutunut sulkemaan teitä rajujen maastopalojen vuoksi. Myös junaliikennettä on jouduttu perumaan.
 Tuhannet palopelastajat sammuttavat maastopaloja Uudessa Etelä-Walesissa. Dan Himbrechts / EPA
 Australian maastopalot ovat kestäneet jo kuukausia. Niissä on palanut maastoa jo noin Belgian kokoisen alueen verran. Maastopalot ovat yleisiä Australiassa, mutta nyt ovat ne pahentuneet ilmastonmuutoksen vuoksi.
 Hirmuhelteet jatkuvat
 Tilannetta on pahentanut viime päivien kova helleaalto. Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa lämpötilojen pelätään kohoavan jopa 47 asteeseen ja maan suurimassa kaupungissa Sydneyssa 37 asteen tuntumaan. Osavaltion pääministeri  Gladys Berejiklian  on kuvannut olosuhteita "katastrofaalisiksi".
 Sydneyn lähellä luoteessa sijaitsevassa Yanderran kaupungissa palopelastajat valmistautuvat sammutustöihin. Dean Lewins / EPA
 Sydneyn seudulla on nähty muutoksia tuuliolosuhteissa. Voimakas etelätuuli liikkuu Uuden Etelä-Walesin osavaltion rannikkoalueilla ja sen ennustetaan yltyvän jopa 25 metriin sekunnissa. Voimistuvat tuulet ovat samalla hyvä ja huono uutinen – lämpötilat laskevat, mutta voimakkaasti puhaltava tuuli voimistaa maastopaloja.
 Paloissa on tuhoutunut noin 800 kotia ja ainakin 10 ihmistä on kuollut.
 Pelastustöissä mukana olleita palomiehiä on kuollut kaksi ja loukkaantunut yli 20.
 Lue myös :
 Australian maastopalot: Kaksi palopelastajaa kuollut, pääministeri sanoi jättävänsä Havaijin-lomansa kesken ja pyysi anteeksi
 Australiassa uusi lämpöennätys – Sydneyn lähialueille on julistettu hätätila maastopalojen ja helteiden takia

Australiassa ihmisiä on kehotettu lykkäämään lomiensa aloitusta maastopalojen takia – olosuhteet "katastrofaaliset"


Summary: Lauantaina osiossa kysytään, miten journalistien pitäisi erottaa mielipiteet uutisista. Vieraina ovat Ylioppilaslehden Susanne Salmi ja Long Playn Anu Silfverberg.

Miten erottaa journalismi ja mielipiteet, kun samat toimittajat tuottavat molempia, kysyy tämän viikon Viimeinen sana. Ylen aamun media-aiheisessa osiossa vieraina ovat  Ylioppilaslehden  päätoimittaja  Susanne Salmi  ja hitaan journalismin verkkojulkaisun  Long Playn  päätoimittaja  Anu Silfverberg .
 Voit katsoa Ylen aamun lähetystä klikkaamalla ylläolevaa kuvaa.
 Viimeistä sanaa on lähetetty Ylen aamussa lauantaisin tämän syksyn ajan. Kahdeksassa jaksossa on käsitelty muun muassa Veikkauksen julkisuuskuvaa, kulttuurisotia uutismediassa ja  Helsingin Sanomien Veijo Baltzar -jutun  syntyä.
 Nyt pyydämme osiosta palautetta teiltä: mikä siinä on ollut hyvää, ja miten sitä kehittäisitte.  Voit antaa palautetta tällä lomakkeella.  Vastaajia yksilöiviä tietoja ei tallenneta. Ellet pysty käyttämään lomaketta, voit antaa palautetta sähköpostitse, Twitterissä tai tämän jutun kommenttikentässä.
 Katso lisää:   Kaikki aiemmat Viimeisen sanan jaksot Yle Areenassa.

Anna palautetta: Ylen aamun Viimeinen sana palautti syksyllä media-aiheet ruutuun