Summary: Saksalaistutkija näkee, että jos opiskelijat vastaavat tenttikysymyksiin samalla tavalla, vastaukset on googletettu. Tekoälyn kanssa pitäisi oppia elämään älykkäämmin.

Eteläafrikkalainen pikajuoksija  Oscar Pistorius  osallistui sekä paralympialaisiin että olympialaisiin vuonna 2012. Pistorius juoksi kilpailuissa hiilikuituproteeseissa, sillä hänen molemmat jalkansa on amputoitu polven alapuolelta.
 – Yhtäkkiä keskustelu ei pyörinytkään sen ympärillä, että vammaiset olisivat heitä, joilla menee huonosti, vaan että Pistorius pystyykin juoksemaan liian hyvin. Urheilijat alkoivat puhua siitä, että tästä on heille haittaa, sanoo etiikan tutkija  Frank Mathwig .
 Lääketieteen eettisiin kysymyksiin erikoistunut Mathwig on Sveitsin kansallisen etiikkakomission NEK:n jäsen. Saksalaisprofessori toimii tällä hetkellä Bernissä protestanttisen SEK:n eli Schweizerischer Evangelischer Kirchenbundin palveluksessa.
 Mathwigin kiinnostavimpia havaintoja on, että näihin päiviin saakka asiat ovat perustuneet yksilön suoritukseen. Siihen, että ihmisiä on erilaisia ja heillä on erilaista osaamista. Nyt tämä ihmiselle luontainen ominaisuus on menossa täysin uusiksi.
 Ilmiön taustalla oli jo Pistoriuksen aikaan huipputeknologia. Nyt mukaan on tullut vielä tekoäly.
 – Ei se välttämättä ole huono asia, että suorituskykyä aletaan arvioida ihan uudella tavalla. Tai ehkä jopa lopetamme vertailemisen kokonaan ja kehitämme toisen systeemin, jolla vertailemme suorituskykyä. Alamme pohtia uusia keinoja vertailla asioita ja suhteuttaa niitä toisiinsa.
 Ihmiskunnassa parhaiten ovat siis tähän asti pärjänneet ne, joita luonto on suosinut. Mathwig muistuttaa, että monet tiedemaailmassakin ovat sitä mieltä, että kykyjen epätasa-arvoinen jakautuminen ei ole ollut oikeudenmukaista. Aihe on filosofien kesken varsin kiistelty.
 – Jos kaikilla olisi sama suorituskyky, niin elämä olisi todella tylsää. Ihmisellä on sisäänrakennettuna kilpailemisen kaipuu. Sitä kaipuuta pitäisi sitten tyydyttää jollakin muulla.
 Haluammeko, että kaikilla on samat tiedot?
 Frank Mathwig sanoo, että tekoälykeskustelu on toistaiseksi pyörinyt liikaa tekniikan ympärillä. Tutkijan mukaan tärkein kysymys on kuitenkin, miten me elämme tekoälyn kanssa? Jo nyt käytössämme on valtava määrä laitteita ja sovelluksia, jotka etsivät tietoa, auttavat, neuvovat ja valvovat. Ja lisää tulee kiihtyvään tahtiin.
 – Meistä tuntuu, että tekniikka on meitä varten, meillä on tekniikka hallussa ja tekniikasta on meille hyötyä. Mehän olemme ottaneet tekniikan täysin omaksemme ja olemme tyytyväisiä. Emme edes huomaa, että tekniikkaa sanelee meille mahdollisuuksia ja vie meitä tiettyyn suuntaan.
 Mathwig on teologi, joka ohjaa myös opiskelijoita. Professori sanoo tietävänsä opiskelijoista aina, mitä lähteitä he ovat tenttivastauksissaan käyttäneet.
 – Sen näkee heti, jos opiskelija on googlettanut. Googlellahan on tietty suosittelulista. Välillä tulee tunne, että opiskelijat ovat kopioineet toinen toisiltaan, mutta eivät he ole. Heillä on vain samat hakutyökalut.
 Mathwigin mukaan opiskelijat eivät edes itse huomaa, että hakukoneen tarjoaman suosituslistan tärkeysjärjestys rajoittaa heidän tiedonsaantiaan.
 – Googlen suositukset hyväksytään täysin kyseenalaistamatta. Miksi hyväksymme vastaukset, jotka Google meille etsii? Tätäkö haluamme?
 Teknologiaa saksalaistutkija ei tietenkään vastusta. Se on hyvä asia. Se demokratisoi, kun kaikilla on mahdollisuus päästä tietoon edullisesti kiinni. Mutta kun tietoa on koko ajan enemmän, vaatii se enemmän tiedon erottelua ja esivalintaa.
 – Se, miten se tapahtuu eli tarjoamalla suosituksia, on jäänyt ajastaan jälkeen. Sanon aina opiskelijoille, että ottakaa siitä lähteestä selvää. Kuka sen on kirjoittanut, kuka on sen tiedon taustalla. Se osaaminen on tänä päivänä jotenkin kadonnut, Mathwig pohtii.
 Kone voi tehdä päätöksiä, mutta ei ottaa niistä vastuuta
 Jokaisen pitäisi Mathwigin mukaan ymmärtää ainakin perusasioita tekoälystä. Professorin mielestä meillä on edelleen tapana seurata tekoälyä tarkkailijan asemasta sen sijaan, että ymmärtäisimme itse jo olevamme osa tätä teknologiaa.
 – Tärkeää on ensinnäkin ymmärtää, että sinusta kerätään tietoa. Ja toisena, että tietoa kerätään ja analysoidaan tietyn algoritmin mukaisesti. Pelkästä tiedonkeruusta yksinään ei ole hyötyä, jos siitä ei tehdä johtopäätöksiä. Silloin on ratkaisevaa, miten näihin johtopäätöksiin on päädytty.
 Ja sitä ihmiset eivät Mathwigin mukaan ehkä ole tulleet miettineeksi.
 – Kannattaa miettiä, ketkä ovat ne ihmiset, jotka näitä päätöksentekoprosesseja kehittelevät ja valvovat sekä millaisilla kriteereillä päätöksiä tehdään.
 Tekoäly tuo tullessaan paljon hyvää, jos on valmis hyväksymään, että moni asia muuttuu. Tekoäly minimoi riskejä. Siinä se on parhaimmillaan.
 Hyvä esimerkki on työhönotto. Sen sijaan, että rekrytointitilanteissa päätöksen työnhakijan pääsystä jatkoon tekee ihminen, tiedot hakijoista analysoi kone. Siinä prosessissa eivät hakijan ulkomuoto, ihonväri, sukupuoli tai nimi vaikuta. Vaikutusta ei ole myöskään sillä, onko valitsija hyvällä tai huonolla tuulella.
 – Kysymys on siitä, luotetaanko ihmisen päätökseen vai todetaanko, että hyvät tilastot ovat yhtä luotettavia. Ehkä ne ovat jopa paljon luotettavampia kuin henkilön tekemät spontaanit päätökset, joissa on mukana tunteita.
 Lääketieteen eettisiin kysymyksiin erikoistunut Mathwig tietää, että jo nyt suureen määrään monimutkaista dataa perustuvat päätöksentekoalgoritmit päihittävät lääkärin kokemuksen. Kone tietää nopeammin ja paremmin, mihin sairauteen mikäkin oire viittaa.
 – Minulla ei ole eettisestä näkökulmasta mitään sitä vastaan. Luotan kyllä. Mutta siinä tapauksessa luottamus täytyy irrottaa vastuusta. En halua, että tietokoneohjelma ja algoritmi vastaa hoidostani.
 Lue myös:
 Moni pelkää kontrollin katoavan, kun tekoäly yleistyy – siksi suomalainen tekoälyä selittävä kurssi on huippusuosittu ulkomailla asti
 Tuore tutkimus: Tekoäly tunnistaa ihomuutokset erikoislääkäriä paremmin

Professori Frank Mathwig tietää, että teknologian avulla kaikista voi tulla yhtä hyviä: "elämä olisi todella tylsää"


Summary: Astronautit Christina Koch ja Jessica Meir saattavat päästä vaihtamaan avaruusaseman akkuja yhdessä jo parin viikon päästä.

Nainen avaruudessa ei ole uusi juttu, mutta ensimmäinen vain naisten avaruuskävely saattaa tapahtua 21. lokakuuta. Suunnitelman paljasti Yhdysvaltain avaruushallinto Nasa perjantaina.
 Silloin kävelylle lähtevät "avaruussiskot"  Christina Koch  ja  Jessica Meir , jotka työskentelevät tällä hetkellä kansainvälisellä avaruusasemalla yli 400 kilometrin päässä maasta.
 Meir kommentoi tulevia suunnitelmia avaruusaseman Twitter-tilillä julkaistussa videossa.
 – Kaikki täällä ovat päteviä tekemään avaruuskävelyjä. Uskon, että luvassa voi olla kaikenlaisia parivaljakkoja, emmekä vielä tiedä tarkkoja tehtäviä kävelyille. Mutta kyllä, on olemassa mahdollisuus, että teemme sen yhdessä, Meir sanoo.
 Nasa kertoo, että avaruusasemalta tehdään tulevien kolmen kuukauden aikana pareittain jopa kymmenen avaruuskävelyä aseman ulkopuolelle.
 Kävelyjen aikana on tarkoitus vaihtaa aseman akkuja ja kunnostaa universumia tutkivaa laitetta.
 Viimeksi yritys kariutui avaruuspukujen puutteseen
 Naisten oma avaruuskävely piti tapahtua jo maaliskuussa, jolloin matkaan oli lähdössä Christina Koch yhdessä astronautti  Anne McClainin  kanssa.
 Avaruuskävelyt tehdään pareittain. Christina Koch testaili avaruuspukuaan maaliskuussa.  Sergei Ilnitsky / EPA
 Hanke kariutui kuitenkin yllättävään ongelmaan, kun avaruusasemalla ei ollutkaan tarpeeksi oikeankokoisia avaruuspukuja.
 Ensimmäiset matkat avaruuteen Vuonna 1961 kosmonautti  Yuri Gagarin  tekee ensimmäisenä ihmisenä matkan avaruuteen. Vuonna 1963 kosmonautti  Valentina Tereshkovasta  tulee ensimmäinen nainen avaruudessa. Vuonna 1965 kosmonautti  Alexei Leonov  tekee ensimmäisen avaruuskävelyn. Vuonna 1984 kosmonautti  Svetlana Savitskayasta  tulee ensimmäinen avaruuskävelyn tehnyt nainen.
 Nasan tiedottaja  Brandi Dean  kertoi  maaliskuussa CNN-uutiskanavalle , että astronautin koko saattaa muuttua korkeuksissa ja vaikka puvuilla kuinka harjoitellaan etukäteen, ei yksikään harjoitus simuloi täysin avaruuden olosuhteita.
 Maaliskuussa helpompaa oli vaihtaa Christina Kochin paria kuin muokata McClainin avaruuspukua.
 McClain vetäytyi kävelystä omasta tahdostaan ja on sittemmin palannut takaisin maahan,  kertoo uutiskanava CNN.
 Pian avaruuskävelylle lähtevät Koch ja Meir ovat molemmat harjoitelleet M-kokoisella puvulla. Tällä kertaa oikeankokoisia pukuja pitäisi olla asemalla tarpeeksi.
 Ennätykset paukkuvat ja lapsuudenunelmat toteutuvat
 Jos kaikki sujuu suunnitelmien mukaan, Christina Kochin avaruuspestistä on tulossa pisin yksittäinen naisen tekemä avaruusmatka,  kertoo CNN.  Koch saapui kansainväliselle avaruusasemalle maaliskuun puolivälissä ja on aikeissa pysyä siellä helmikuuhun asti.
 Aiempaa naisten ennätystä pitää avaruuskonkari  Peggy Whitson , joka vietti avaruudessa 288 päivää putkeen. Whitsonin ennätystä pidemmän yksittäisen reissun avaruuteen on tehnyt vain astronautti  Scott Kelly .
 Jessica Meir puolestaan saapui ensimmäiselle missiolleen kansainväliselle avaruusasemalle vasta tällä viikolla. Hänen on tarkoitus osallistua kahdelle avaruuskävelylle lähiaikoina.
 – Tältä tuntuu, kun lapsuudenunelmasi toteutuvat avaruusasemalle saapuessasi ja sinua tervehtivät astroveljet ja -siskot, Meir sanailee riemukkaassa tviitissään.

Ensimmäinen avaruuskävely vain naisten kesken saattaa toteutua pian – Aiempi yritys kariutui, kun M-kokoisia avaruuspukuja ei ollut tarpeeksi


Summary: Harjun oppimiskeskus Virolahdella on Suomen ensimmäinen oppilaitos, jonka hevosille rakennetaan nykyaikainen aktiivipihatto.

Harjun oppimiskeskukseen johtavalta tieltä on suora näköyhteys rakennuskompleksiin peltojen ja niittyjen keskelle. Muutaman viikon kuluttua laajoilla nurmialueilla laiduntaa kaksi 20 hevosen laumaa.
 Harjun oppimiskeskuksen toimitusjohtaja ja rehtori  Mika Palosara  esittelee ylpeänä harjakorkeudessa olevaa aktiivipihattoa. Alueelle on rakennettu heinäautomaatteja, makuukatoksia, juottopisteitä ja vajaan 300 neliön huoltorakennus.
 – Hevostalous on meidän syömähampaamme, josta meidän täytyy pitää hyvää huolta. Sen pitää olla ajantasainen, vetovoimainen ja kaikin puolin stimuloiva ja inspiroiva, sanoo Palosara.
 Rehtori Mika Palosaran mielestä hevosalan on korkea aika siirtyä käyttämään nykyteknologian mahdollisuuksia, joita tuotantoeläimillä on käytetty jo pitkään. Kirsi Lönnblad / Yle
 Harjuun rakennetaan ensimmäisenä oppilaitoksena Suomessa nykyaikainen hevosten toimintaympäristö eli aktiivipihatto, joka hyödyntää nykyteknologiaa. Se toimii jatkossa myös tutkimusalustana.
 – Saamme järjestelmästä tietoa esimerkiksi hevosten painosta, liikkuvuudesta ja hyvinvoinnista. Se voi olla myös hevostutkimukselle hyvää pohjadataa tulevaisuudessa ja tuo Virolahtea maailman tietoisuuteen, Palosara sanoo.
 Luonnonvarakeskuksen erikoistutkijan, dosentti  Markku Saastamoisen  mukaan hevosten hyvinvointi on nousussa maailmalla ja sitä on myös tutkittu paljon.
 – Hevosten hyvinvoinnista eri näkökulmista on oltu kiinnostuneita pitkään, mutta nyt nyt 2000 luvulla kiinnostus on kasvanut entisestään. Kiinnostuksen kohteena niin hevosten käyttö, kuin pito-olosuhteetkin, sekä ruokinta, kertoo Saastamoinen.
  Monen alan opiskelijoille hyötyä
 Mika Palosara uskoo, että aktiivipihatto houkuttelee oppilaitokseen myös opiskelijoita. Aktiivipihatto toimii oppimisympäristönä Harjussa monen alan opiskelijoille.
 – Tietysti ensisijaisesti se hyödyttää hevostalouden opiskelijoita, mutta myös maatalousopiskelijat ja puutarhapuolen opiskelijat voivat hyödyntää aktiivipihattoa opinnoissaan, luettelee Palosara.
 Aktiivipihaton saamiseksi Harjuun on tehty pitkään töitä. Harjun Oppimiskeskuksen hallitus kävit tutustumassa aktiivipihattoon Ruotsissa joitakin vuosia sitten, mutta silloin aika ei ollut vielä kypsä, sillä kokemusta tästä konseptista ei ollut vielä tarpeeksi ja investoinnin katsottiin olevan siinä kohtaa vielä liian suuri.
 – Nyt minun aikanani olemme tutkineet tätä parin vuoden aikana monella tallilla Suomessa ja myös Keski-Euroopassa. Olemme varmistuneet tämän mallin tarpeesta ja tarpeellisuudesta.
 Harjun oppimiskeskuksen aktiivipihatto otetaan käyttöön marraskuun alussa. Siihen kuuluu myös 300-neliöinen huoltorakennus. Kirsi Lönnblad / Yle
 Tunnisteet kaulassa
 Aktiivipihatto nimenä lanseerattiin kaupallisesti vuosina 2000-2001. Se tarkoittaa laajemmin hevosten mahdollisuutta olla ja liikkua vapaasti. Tavalliset pihatot ovat olleet käytössä jo pitkään hevosilla ja myös lammas- ja nautakarjataloudessa
 – Aktiivipihatto on siis vähän erilainen konsepti kuin perinteinen hevosten pihatto. Vapaan kasvatuksen on todettu parantavan eläinten hyvinvointia ja rasituksesta palautumista, sanoo Luonnonvarakeskuksen erikoistutkija Markku Saastamoinen.
 Pihatto on hevospiireissä tuttu asia, mutta Harjussa käytössä oleva on niiden edistyneempi versio. Uutta on se, että hevoset joutuvat päivittäin liikkumaan mahdollisimman paljon. Lisäksi niitä ohjataan yksilöllisesti ruokinta- ja ohjausjärjestelmissä.
 Ruokinta-automaatit annostelevat hevosille heinää ja väkirehua yksilöllisesti eläinten kaulassa olevien tunnisteiden mukaan.
 Tunniste on pieni tägi, joka sijoitetaan joko hevosen raajaan tai harjaan. Järjestelmän lukijalaitteet pystyvät yksilöimään eläimen tunnistimen avulla. Ne ruokkivat ja ohjaavat valintaportteja asetettujen arvojen mukaisesti. Hevosten liikkumista ja ruokailua voidaan myös seurata etäyhteyden avulla.
 – Hevosalan on korkea aika siirtyä käyttämään nykyteknologian mahdollisuuksia, joita tuotantoeläimillä on käytetty jo pitkään, sanoo Palosara.
 Konsepti antaa hevosille mahdollisuuden elää laumassa, joka on niille lajityypillinen elinympäristö.
 – Kun katsoo hevosia sisäruokintakaudella karsinassa, ne ovat jotenkin apaattisia. Uskon, että laumassa oleminen on eläimelle tärkeää. Lisäksi hevosen pitäisi liikkua päivittäin 7-17 kilometriä. Emme pysty siihen sisäruokintakaudella, toteaa Palosara.
 Pienempiä eläinlääkärilaskuja
 Aktiivipihaton odotetaan myös vähentävän erilaisia infektioita ja vähentävän eläinlääkärilaskuja.
 – Raitis ilma auttaa hengitystieinfektioiden suhteen, runsas liikunta vaikuttaa niveliin ja tästä on varmasti apua myös ähkyyn, luettelee Palosara.
 Harjussa ongelmana on ollut hevosten epätasainen käyttö. Opiskelijoiden lomien aikana hevoset ovat paljon vähemmällä liikunnalla.
 – Tällaisilla jaksoilla hevosiin latautuu ylimääräistä energiaa, joka voi joissain tilanteissa purkautua turhan riehakkaana käytöksenä. Aktiivitallissa ne voivat purkaa tätä energiaa, selittää Palosara
 Suoraa säästöä tulee työvoimakuluista, kun hevoset liikkuvat ruokinta-automaatille ja makuukatoksista piha-alueille itsenäisesti. Silloin niitä ei tarvitse tarhata eikä ruokinta-automaatteja tarvitse olla täyttämässä jatkuvasti.
 Tähän valmistuu katos, jonka alle hevoset pääsevät lepäilemään. Kirsi Lönnblad / Yle
 Harjussa käynnistyy myös laajempi tutkimushanke Euroopan aluekehitysrahaston puolen miljoonan euron tuella. Se keskittyy muun muassa ratsastajan ja hevosen fyysisen suorituskyvyn tutkimiseen sekä uuteen valmennusteknologiaan ja sen hyödyntämiseen.
 Kaksivuotiselle hankkeelle etsitään parhaillaan projektipäällikköä.
 Hankkeen myötä Harjuun toivotaan kansainvälistä oppilas-, opettaja- ja tutkijavaihtoa.
 – Suomessa puuttuu tutkittua tietoa hevosalalta. Meillä on paljon hyviä käytäntöjä, joita ei ole kuitenkaan tarkkaan tutkittu. Nyt toivomme, että tämä hanke vie niitä eteenpäin.
 Harjun oppimiskeskuksen aktiivipihatto valmistuu marraskuun alussa. Projekti maksaa 1,6 miljoonaa euroa. Aktiivipihatto vihitään käyttöön 1.11. eli samana päivänä, kun opetus Harjussa alkoi 130 vuotta sitten.

40 hevosta muuttaa uuteen kotiin, jossa ne saavat tehdä itsenäisiä päätöksiä: "Karsinassa ne ovat jotenkin apaattisia"


Summary: Itä-Ukrainan sodan lopettaminen on epäilyistä huolimatta lähiajan tavoite.

Maailman johtajat seurasivat avuttomana vierestä, kun  Venäjä valtasi Ukrainalta vuonna 2014  lähes taisteluitta Krimin niemimaan apunaan tunnuksettomat erikoisjoukot, “vihreät miehet”.
 Krimin valtaus oli kansainvälisen politiikan käännekohta.
 Siitä alkanut eriseuraisuus ja poliittisen tason mykkäkoulu Euroopan unionin ja Venäjän välillä on alkanut pikkuhiljaa rakoilla. Pakotteita ei olla ensi tilassa purkamassa, mutta poliittiset johtajat eri puolilla Eurooppaa haluavat viritellä paluuta normaaliin kanssakäymiseen Venäjän kanssa.
 – Viimeaikaiset puheet yhteistyöstä eivät ole sattumaa. Jotain on vireillä, arvioi Venäjä-tuntija ex-suurlähettiläs  Hannu Himanen.
 Samaa mieltä tuntuvat olevan kaikki EU:n ja Venäjän suhteita seuraavat poliitikot ja virkamiehet.
 – Ei ole kenellekään hyvä tilanne, että toimitaan vastakkainasettelun ja pakotteiden varassa, eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtaja, Etyjin toiminnassa pitkään mukana ollut  Ilkka Kanerva  (kok.) arvioi EU-maiden neuvotteluhaluja.
 Muutos tunnistetaan myös ulkoministeriössä. UM:n Venäjä-yksikön päällikkö  Niklas Lindqvist  sanoo, että EU:lla on Venäjän suhteen kahden raiteen politiikka, toisaalta pidetään kiinni pakotteista, toisaalta keskustellaan Venäjän kanssa EU:lle tärkeistä kysymyksistä.
 – Viime aikoina on tuotu esiin dialogin tarvetta muun muassa siksi, että on monia globaaleja kriisejä, joiden ratkaisussa tarvitaan Venäjää, kuten ilmastonmuutos tai Syyria. Samaan aikaan on todettu, ettei edellytyksiä pakotteiden poistamiselle ole niin kauan kuin konflikti Itä-Ukrainassa jatkuu.
 Macron hakee uutta johtajuutta ja yhteyttä Venäjään
 Vahvimmin suhteiden parantamista on ajanut  Ranskan presidentti  Emmanuel Macron . Venäjä-suhteiden uuden aikakauden symboliksi nousi julkisuudessa Ranskan ja Venäjän ulko- ja puolustusministerien tapaaminen syyskuun alussa Moskovassa.
 EU-johtajat päättivät runsas viisi vuotta sitten Krimin valtauksen jälkeen taloudellisista sanktioista Venäjää vastaan, mutta myös Venäjän poliittisesta eristämisestä. EU-maat, Suomi muiden joukossa rajoitti poliittisen tason yhteydenpitoa kuten ministeritapaamisia.
 Tapaamiset Venäjän kanssa eivät ole normalisoituneet. Korkean tason tapaamisia on edelleen aiempaa harvemmin. UM:n Venäjä-yksikön päällikkö Lindqvist puhuu valikoivasta kanssakäymisestä kuten siitä, että ministerit keskustelevat esimerkiksi yhteisen rajan toimivuudesta tai hoitavat pakolliset EU-asiat Venäjän kanssa.
 Siksi ranskalaisten ykkösministerien visiitti Moskovaan herätti huomiota.
 Ranskan presidentti Emmanuel Macron on ajanut suhteiden parantamista Venäjään. Jacques Witt / AOP
 Eurooppa huolestui Kiinan ja Venäjän veljeilystä
 Kokenut diplomaatti Hannu Himanen arvelee, että Macron haluaa Venäjä-politiikallaan nostaa itsensä Euroopan johtajaksi nyt kun Saksassa on pakka sekaisin,  Angela Merkel  on väistymässä ja brexit heikentää Britanniaa.
 Macron pyrkii vahvistamaan Euroopan asemaa, mutta ajatus on samalla itsekeskeinen.
 – Macronin ajatus on degaullelainen, vahva Ranska. Eurooppa on vahva, kun Ranska on vahva.
 Macronin ajattelun taustalla on myös muuttunut geopoliitttinen tilanne ja Kiinan valta-aseman korostuminen. EU:n ja Venäjän suhteita pitkään seurannut europarlamentaarikko  Heidi Hautala  (vihr.) uskoo, että Macronin ajatuksena on vahvistaa EU:n ja Venäjän kumppanuutta vastapainona Kiinan nousulle.
 – Ranska ja Macron on alkanut hakea uutta asetelmaa Venäjän kanssa, jotta Kiina ei pyyhi kaikkia pöydältä, Hautala sanoo.
 Eurooppa haluaa nostaa itsensä pelipöydälle, mutta EU-johtajat uskovat, että on myös Venäjän etu pitää yhteydet tiiviinä Eurooppaan.
 – Tässä ollaan ehkä todistamassa, että Venäjä hakeutuu Kiinan kanssa entistä enemmän yhteistyöhön ja railo Venäjän ja EU:n välillä vaikeutuu entisestään, Kanerva arvelee.
 Sitä kehitystä suhteiden parantamisella halutaan estää.
 Presidentti Niinistö tavannut osapuolet
 Macron on saanut Venäjä-suhteiden parantamiselle tukea Suomen presidentiltä  Sauli Niinistöltä . Niinistö tuomitsi vuonna 2014 muiden EU:n poliittisten johtajien mukana Venäjän toiminnan Krimillä, mutta teki samalla selväksi, että hän pyrkii jatkamaan dialogia Venäjän kanssa.
 Niinistö on sukkuloinut viime kuukausina Venäjän ja Ukrainan kriisin kannalta keskeisillä paikoilla.  Hän tapasi Ranskan presidentin  Emmanuel Macronin 14. heinäkuuta Pariisissa, Venäjän presidentin  Vladimir Putinin   21. elokuuta Helsingissä , Ukrainan uuden presidentin  Volodymyr Zelenskyin   12. syyskuuta Kiovassa  ja  Yhdysvaltain presidentin  Donald Trumpin  3. lokakuuta Washingtonissa.
 Kiovan tapaamisessa Zelenskyi sanoi, että Ukrainalle on tärkeää, että sen kumppanit eivät horju Venäjää vastaan asetetuissa pakotteissa. – Olemme solidaarisia, Niinistö vakuutti.
 Niinistön tarkkaa roolia Venäjän EU-suhteiden elvyttämisessä ei tunnu tuntevan kukaan. Onko hän liikkeellä omatoimisena välittäjänä vai “onko Niinistöllä oikeasti lusikka sopassa” , jonkinlainen tehtävä kuten eräs haastateltavista pohti. Niinistön kierros ei näytä sattumanvaraiselta.
 Hänen entiset luottoihmisensä istuvat myös EU:n Venäjä-suhteiden kannalta hyvällä kuuloetäisyydellä.
 Niinistön entinen ulkopoliittinen neuvonantaja  Mikko Hautala  on Moskovan suurlähettiläs. Hautala työskenteli 90-luvulla Kiovassa ja hänen kielivalikkoonsa kuuluu ukraina. Niinistön kabinetin kansliapäällikkö  Teemu Tanner  siirtyi pari vuotta sitten suurlähettilääksi Pariisiin.
 Presidentti Sauli Niinistö ja Ukrainan presidentti Volodymyr Zelensky vastaanottoseremoniassa Mariinski-palatsissa Kiovassa, Ukrainassa, 12. syyskuuta 2019 Antti Aimo-Koivisto / Lehtikuva
 Ulkoministeri Haaviston lausumista kohahdus
 Suomi oli aloitellut kesällä EU:n puheenjohtajamaana kun ulkoministeri  Pekka Haavisto  antoi Financial Times
 -talouslehdelle haastattelun Venäjä-suhteista.
 Viesti oli se, että EU:n pitää parantaa suhdettaan Venäjään, koska se kohentaisi Euroopan turvallisuutta. Kansainvälisiä konflikteja, brexitin tuomia hankaluuksia ja transatlanttisia jännitteitä on vaikea ratkaista ilman Venäjää, arveli Haavisto.
 Haavisto sai Viron ex-presidentin  Thomas Henrik Ilveksen  silmilleen twitterissä . Miksi parantaa suhteita Venäjään, joka on itse syypää tai osallinen konflikteihin, Ilves ihmettelee.
 Ajatus Venäjän paluusta “piireihin” repii laajemminkin EU-maita, mutta tiukimmat vastustajat löytyvät Baltian maista, Puolasta ja Unkarista.
 Ristiriita näkyi  jo kesällä Euroopan neuvostossa , joka hyväksyi Venäjän paluun täysivaltaiseksi, äänioikeuttaan käyttäväksi jäseneksi Krimin valtauksesta alkaneen tauon jälkeen.
 Venäläisten paluun puolesta äänesti 118 yleiskokouksen jäsentä. Vastustajia oli 62, muun muassa äänestystulosta häpeälliseksi kutsunut Ukraina. 10 pidättäytyi äänestämästä.
 Heinäluoma uskoo Saksan tukevan Macronin linjaa
 – Monien kriittisten mielestä Venäjää hyvitellään ja palkitaan. Ei siksi, että se olisi tehnyt jotain vaan siksi, että lännen puolella on hermostuttu tilanteen pitkittymisestä, Venäjä-tuntija Hannu Himanen sanoo.
 Himanen myöntää itsekin olevansa skeptinen Venäjän suhteen. Hän arvelee, että Venäjän taktiikka on istua käsiensä päällä ja odottaa.
 – En näe Venäjän asenteissa tai puheissa perusteita vastaantulolle, Himanen sanoo.
 Europarlamentaarikko  Eero Heinäluoma  (sd.) on toista mieltä.
 Hän näkee, että myös Saksa on mukana uudessa Venäjä-politiikassa.
 – Macron vetää vankkureita, mutta se mitä Macron puhuu, vastaa myös Saksan intressejä ja toiveita, Heinäluoma sanoo.
 Lisäksi hänen mielestään näkyy, jos ei julkisuudessa niin kulisseissa, että Venäjälläkin on lisääntynyt halu hakea Ukrainan kriisiin ratkaisua. Julkisesti tiedetään ainakin se, että Ukrainan ja Venäjän presidentit ovat olleet puhelinyhteydessä.
 – Kaikki näkevät, että Venäjällä halua katsoa asioita uudelleen.
 Jonkinlaista läpimurtoa tai ratkaisua haetaan nyt Itä-Ukrainasta ja Minskin sopimuksen toteutumisesta.
 Syyskuun alussa toteutunut  vankienvaihto Venäjän ja Ukrainan  välillä herätti toiveita uusista avauksista, mutta rajua kritiikkiäkin.
 Hollanti yritti estää vankien joukossa olleen  Vladimir Tsemahin  luovuttamisen. Tsemahin epäillään toimineen kapinallisten ilmatorjunta-asiantuntijana malesialaisen matkustajakoneen pudottamisessa Itä-Ukrainassa vuonna 2014.
 Normandia-ryhmän päämiestapaaminen kutsutaan tiettävästi koolle vuoden loppuun mennessä. Tatyana Zenkovich / EPA
 Normandia-ryhmä koolle jo parissa viikossa?
 Minskin sopimuksen allekirjoittajamaiden, Venäjän, Ukrainan, Saksan ja Ranskan eli niin sanotun Normandia-ryhmän päämiestapaaminen kutsutaan tiettävästi koolle vuoden loppuun mennessä, joidenkin arvioiden mukaan jo lähiviikkoina.
 Minskin sopimuksilla pyrittiin alunperin saamaan tulitauko Itä-Ukrainaan, mutta taistelut jatkuivat siitä huolimatta.
 Toiveikkuutta nosti myös  yllättävä tieto  siitä, että Ukrainan uusi presidentti olisi tietyin ehdoin valmis hyväksymään paikallisvaalit Itä-Ukrainan separatistialueilla. Vaalien myötä Ukrainasta itsenäisiksi julistautuneet Donetskin ja Luhanskin läänit voisivat saada itsemääräämisoikeuden.
 Itä-Ukrainan rauha oli hänen vaalilupauksensa, mutta kukaan ei tiedä miten vahva neuvotteluote Venäjään kokemattomalla presidentillä ja hänen hallinnollaan on.
 Vielä pitkä tie rauhaan
 UM:n Venäjä-yksikön päällikkö Niklas Lindqvist näkee Itä-Ukrainan konfliktissa paljon myönteistä liikettä, mutta tie rauhaan on vielä pitkä.
 – Keskellä Eurooppaa on yli viisi vuotta ollut käynnissä sota, jossa on kuollut yli 13 000 ihmistä. Sodan lopettaminen on Ukrainan johdon päätavoite, ja Venäjällä on tässä ratkaiseva rooli, Lindqvist sanoo.
 Epäilijöitä hiertää kysymys siitä, onko Venäjällä aidosti halua muuttaa kantaansa ja tulla vastaan Itä-Ukrainan rauhassa ja rakennettavassa itsehallinnossa.
 Osaa kriitikoista ärsyttää myös se, ettei röyhkeästä Krimin valtauksesta puhuta mitään, vaikka se oli nimenomaan lähtölaukaus talouspakotteille ja Venäjän eristämiselle. Rauhanpyrkimysten kriitikot näkevät, että nyt haettavan Itä-Ukrainan sovun takana häämöttää jonkinasteinen talouspakotteiden purkaminen.
 Viron ulkopoliittisen instituutin johtaja  Kristi Raik  epäilee, että toisin kuin Macron ja muut EU-johtajat nyt luulevat, EU ei ole Venäjälle Kiinan vaihtoehto. Venäjää ja Kiinaa lähentää Raikin mukaan molempien pyrkimys demokraattisten arvojen torjumiseen ja lännen yhtenäisyyden hajottamiseen.
 Raik kirjoittaa varsin tylysti  Kalevan kolumnissa , että suhteiden paraneminen edellyttää muutosta Venäjän toiminnassa. Ilman sitä puheet uudesta alusta ovat kuin kauniita saippuakuplia, jotka pian vääjäämättä rikkoutuvat törmätessään realiteetteihin.
 Venäjä – uhka vai yhteistyökumppani?
 Krimin valtaus säpsäytti EU-maiden johtoa ja vauhditti turvallisuus- ja puolustuspoliittista yhteistyötä erityisesti Itämeren alueen ympärillä.
 Suomi ja Ruotsi ovat trimmanneet keskinäistä puolustusyhteistyötään ja samalla lähentyneet Naton kärkimaata Yhdysvaltoja niin pitkälle kuin kumppanuusmaat voivat.
 Eri aselajien sotaharjoituksista on alkanut tulla arkipäivää pohjoisten ei-Nato-maiden ja Naton välillä. Suomen, Ruotsin ja Yhdysvaltojen puolustusministerit allekirjoittivat vuosi sitten sopimuksen yhteisharjoittelun  helpottamisesta ja tietojenvaihdosta.
 Kanerva ei näe ristiriitaa viime aikoina käynnistyneen Venäjän-yhteistyön virittelyssä ja Pohjoismaiden vahvistuvassa läntisessä puolustusyhteistyössä.
 – On selvää, että turvallisuusympäristön kuva on heikentynyt ja Itämeren tilanne tullut jännitteisemmäksi. Mutta jos Venäjä ottaa sellaisen poliittisen linjan, että Ukrainan kysymys ratkaistaan, sillä on myönteisiä seurauksia Itämeren alueen kannalta, Kanerva arvelee.
 Synkkenevät talousnäkymät kannustavat muutoksiin
 Yksi syy Venäjä-suhteiden parantamiseen ovat synkkenevät talousnäkymät. Venäjän eristäminen ja talouspakotteet vaikuttavat eri tavoin EU-maihin, mutta taantuman uhatessa kaikki maat toivovat vähemmän esteitä taloudelliselle yhteistyölle.
 Ukrainan uudella presidentillä on voimakas halu toteuttaa vaalilupauksensa ja saada rauha Itä-Ukrainaan. Euroopan kannalta viisi vuotta jatkunut konflikti on epätyydyttävä, mutta arviot suhteiden parantumisesta tai ratkaisuista ovat varovaisia ja melko pessimistisiä.
 – Kaikki on alussa enkä uskaltaisi ennustaa lopputulosta. Esimerkiksi tällä hetkellä ei ole näkyvissä mitään edellytyksiä kansainväliset säännöt täyttäville vaaleille Itä-Ukrainan separatistialueilla, Heidi Hautala sanoo.
 Euroopan unionin näkökulmasta Venäjä on parempi pitää mukana kuin eristää se. Tulevina kuukausina tunnustellaan jälleen sitä, mikä riittää synnyttämään EU:n ja Venäjän suhteissa on edellytykset jonkinlaiseen keskinäiseen luottamukseen ja mikä on sen hinta.
 Lisää aiheesta:
 Presidentti Niinistön vierailu Kiovaan ei tuonut uusia avauksia Ukrainan kriisiin – Ukrainalle tärkeää kumppanien horjumattomuus
 Analyysi: Niinistö tasapainottelee Putinin kaltaisten pelurien ja sääntöjä kunnioittavan maailman välillä
 Analyysi: Niinistö sanoi sanottavansa Trumpille kahden kesken – Washingtonissa vain pitäisi olla terävämpi

EU-johtajat virittelevät jälleen yhteistyötä Venäjän kanssa – taustalla on huoli Venäjän ja Kiinan lähentymisestä


Summary: Ammuskelussa kuoli yksi ihminen ja toinen haavoittui vakavasti.

Poliisi tutkii murhana ja murhan yrityksenä perjantaina illalla Etelä-Pohjanmaalla Alavudella sattunutta ampumavälikohtausta.
 Poliisin tutkinnan mukaan vuonna 1978 syntynyt paikkakuntalainen mies ampui kotipihallaan myös vuonna 1978 syntyneen miehen. Uhri kuoli tapahtumapaikalla heti.
 Miestä ammuttuaan tekijä ampui myös pihalla ollutta entistä puolisoaan. Nainen haavoittui laukauksesta vakavasti ja on nyt sairaalahoidossa. Poliisi mukaan naisen tila on vakava.
 Alustavan tiedon mukaan osalliset tunsivat toisensa entuudestaan.
 Epäilty ampuja on poliisin hallussa, kuten myös teossa käytetty luvaton käsiase.
 Lue lisää:
 Yksi kuoli ja kaksi haavoittui vakavasti ammuskelussa Alavudella

Alavuden surmaa tutkitaan murhana ja murhan yrityksenä


Summary: Haukio kommentoi Ylen Aamu-tv:n haastattelussa myös ilmastonmuutoksen heijastumista kaunokirjallisuuteen.

Turun kirjamessuilla vierailee perinteisesti myös paljon koululaisryhmiä. Osa nuorista saattaa näyttää siltä kuin he olisivat messuilla pakosta.
 Mitä mieltä ohjelmajohtaja  Jenni Haukio  on – onko pakko lukea vaikka ei haluaisikaan?
 – Pakko ei ole koskaan hyväksi, Haukio sanoo.
 – Puhutaan mieluummin lukutaidon huononemisesta. Siinä on kyse elämässä selviytymisestä ja arjessa pärjäämisestä. Se on paljon laajempi kysymys kuin kaunokirjallinen lukeneisuus, joka sekin on tietysti kannatettavaa.
 Pisa-tutkimuksen mukaan  6 000 nuorta päättää peruskoulunsa vailla riittävää lukutaitoa, ja se hankaloittaa heidän elämäänsä.
 Jenni Haukiolla ei ole yksiselitteistä vastausta siihen, mitä asialle pitäisi tehdä. Hän uskoo vahvasti esikuvallisuuden voimaan.
 – Erityisesti poikien kohdalla kannattaa hyödyntää heidän maailmansa tärkeitä ihmisiä, kuten jääkiekkoilijoita.
 Esimerkiksi jääkiekkoseura Rauman Lukko ja  Väinö Riikkilä -seura  ovat tehneet juuri tätä  pr-työtä kirjallisuuden puolesta . Väinö Riikkilä tunnetaan suomalaisen nuorisokirjallisuuden klassikon, Pertsan ja Kilun, isänä.
 Unohtaa ei sovi myöskään nuorten oman perhepiirin vaikutusta.
 – Jos lapselle ei lueta kotona eikä ole mitään kontaktia lukemiseen ja kirjastoihin, sinne on itsekseen vaikea löytää, toteaa Jenni Haukio.
 "Lue Kalevalaa osissa"
 Turun Kirjamessujen ohjelmassa on useampikin osio, joissa ohjelmajohtaja Jenni Haukio kyselee julkisuuden henkilöiltä näiden elämään vaikuttaneita kirjoja. Muun muassa näyttelijä  Seela Sellalta .
 Mikä on Haukiolle itselleen kaikkein tärkein kirja?
 – Haluan nimetä Kalevalan. Koko kulttuurimme juontaa siihen ja karenialismiin, Karjalan laulumaille.
 Haukio puhuu haltioituneesti runonlaulajista, jotka eivät osanneet lukea, mutta osasivat laulaa tuntitolkulla, ulkomuistista, sukupolvelta toiselle siirtyneitä tekstejä.
 – Se on arvokkainta kulttuuriperintöämme, ja siksi Kalevala on minunkin elämäni kirja.
 Nykyihmiselle Kalevala voi tuntua pelottavaltakin haasteelta. Jaksaako kahlata erikoista runomittaa? Haukiolla on kuitenkin kikka Kalevala-kammoisille.
 – Ei sitä kannata pelätä, voi nauttia osissa. Ei tarvitse ottaa itselleen haasteeksi lukea alusta loppuun, sivu sivulta. Voi tutustua pala palalta.
 Kalevalasta on kirjoitettu myös paljon analyysejä ja tulkintoja. Niitä Haukio pitää hyvänä avaimena kansalliseepoksemme maailmaan.
 – Kannattaa valita se näkökulma Kalevalaan, johon itseä kiinnostaa perehtyä.
 Kirjoista kannattelevaa toivoa ilmastonmuutokseen
 Turun kirjamessujen tämänkertaisena teemana on ilmastonmuutos.
 – Kun luontotyypit, vuodenajat ja sää muuttuvat, on selvää, että se heijastuu jo kirjallisuuden kuvastoonkin, sanoo Jenni Haukio.
 Ilmastonmuutoksesta puhuminen nostaa esiin dystooppista kuvastoa ja ahdistusta. Voisiko kirjallisuus voimaannuttaa tai peräti olla osaltaan pelastamassa maailmaa ilmastonmuutokselta?
 – Taiteen tehtävä on myös kannatella ohi sen, jota emme vielä näe tai osaa ennustaa. Olisi upeaa, jos kirjallisuus voisi nostaa aktivoivaa toivon sanomaa passivoivan ahdistuksen sijasta, Haukio sanoo.
 Jenni Haukio on ollut Suomen vanhimpien kirjamessujen ohjelmajohtaja vuodesta 2012. Hän on julkaissut kolme runokokoelmaa.
 Lue lisää:
 Vesa-Matti Loiri ja Jari Tervo Turun kirjamessujen lavalla – Tervo arvioi, että elämäkertaa kommentoineista hyvin harva lukenut kirjan
 Kirjailijoiden mielestä ilmastonmuutos on hankala aihe taiteessa – katso Ylen lähetykset Turun kirjamessuilta Areenassa
 Ylen lähetykset Turun kirjamessuilta 2019 Areenassa

Turun kirjamessujen ohjelmajohtaja Jenni Haukio nimeää elämänsä kirjaksi Kalevalan: "Ei sitä kannata pelätä, voi lukea pala palalta"


Summary: Suomalainen kustannuskenttä keskittyy yhä enemmän, kun suuret kustantamot ostavat pienempiä. Myös ulkomailta löytyy kiinnostusta sijoittaa suomalaiseen kirjallisuuteen.

Kustantaminen, painaminen ja tallenteiden jäljentäminen

Auringonlaskun ala. Sellaiseksi kirjallisuuden kohtalo on ennustettu, ainakin kaupallisessa mielessä. Ennustajat taisivat olla väärässä. Viime aikoina kustannusalalla on ollut pöhinää. Kauppoja on tehty suuntaan ja toiseen ja se kielii siitä, että alassa nähdään kannattavan liiketoiminnan mahdollisuuksia.
 Elokuussa Werner Söderström osti Bazar-kustantamon. Tällä viikolla perinteinen suomalainen Gummerus-kustantamo siirtyi ruotsalaisen äänikirjoihin erikoistuneen Storytelin omistukseen. Viime vuosien aikana moni pienempi kustantamo on löytänyt uuden kodin Otavan tai Werner Söderströmin suojista.
 Juuri äänikirjojen huimasti kasvanut suosio on tuonut potkua kustannusalalle. Kirjallisuudella voi tehdä taas bisnestä. Maamme kustannuskentän muutokset herättävät kuitenkin kysymyksiä ja epäilyjä. Keräsimme tähän muutaman kuluttajaa askarruttavan kysymyksen.
 1. Miten keskittyminen näkyy lukijalle? Onko tarjonta jatkossakin yhtä laajaa?
 Alalla uskotaan, että tarjonta pysyy samalla tasolla. Nykyään nimikkeitä julkaistaan sen verran paljon, että pieni supistuminenkaan ei haittaisi. Painopiste tulee kuitenkin olemaan erilaisten sovellusten kautta ostettavissa äänikirjoissa. Niiden tarjonta tulee runsastumaan.
 Suomessa BookBeat on tällä hetkellä markkinajohtaja. Sen omistaa ruotsalainen Bonnier, joka omistaa puolestaan myös Werner Söderströmin. Nyt kun Storytel vahvistaa otettaan suomalaisesta kustannusmaailmasta Gummerus-ostollaan, kilpailu tulee varmasti kiihtymään, ja sehän tietää yleensä hyvää kuluttajalle. BookBeat toimii lähinnä Ruotsissa, Suomessa ja Saksassa, kun taas Storytel on levittäytynyt 18 maahan.
 Äänikirjasovellukset ovat tulleet osaksi monen arkea helppokäyttöisyytensä ansiosta. Nella Nuora / Yle
 2. Onko heikosti myyvän runouden kustantaminen yhä mahdollista, vai liukuuko päätäntävalta ulkomaille?
 Suomalaiset kustantamot ovat aina ottaneet vakavasti tehtävänsä suomalaisen kirjallisuuden tukijana. Myyntimenestysten lisäksi suuretkin kaupalliset kustantamot ovat tunnollisesti julkaisseet kirjallisuutta, jolla ei päästä bestseller-listoille.
 Keskittyminen ja ulkomaiset omistajat eivät ainakaan tällä haavaa ole uhka suomalaisen kirjallisuuden monimuotoisuudelle. Muun muassa Gummeruksen toimitusjohtaja  Anna Baijars  ja Werner Söderströmin toimitusjohtaja  Timo Julkunen  vakuuttavat ruotsalaisten omistajiensa kulttuuritahtoa. Bonnierilla on kokemusta kirja-alasta parilta sadalta vuodelta, joten se ei ole ensimmäisenä kurittamassa omistamiaan kustantamoita. Myös Storytelilla on paljon kiinnostusta kirjamaailmaan – pääkonttorissa kuulemma ymmärretään alan lainalaisuudet ja ailahtelevaisuus. Kustannuskenttä on myös hyvin maakohtainen, joten ulkomaiset omistajat luottavat suomalaiseen asiantuntemukseen. Täältä löytyy paras tietämys suomalaisen kirjallisuuden suhteen.
 Äänikirjojen noususta huolimatta kustannusalalla ei liiku niin paljon rahaa, että piinkovat sijoittajat kiinnostuisivat toiminnasta. Silloin vaarana saattaisi olla, ettei esimerkiksi vähän myyvää runoutta enää kustannettaisi.
 3. Kaikki kirjallisuus ei sovellu äänikirjoiksi - kustannetaanko enää taideromaaneja?
 Kirjallisuuden tulevaisuus tuntuu olevan äänikirjoissa, joiden suosion kasvulle ei vielä näy rajoja. Kaikki kirjat eivät kuitenkaan toimi ääneen luettuina. Joissain rakenne saattaa olla niin monimutkainen tai sanat niin monimerkityksisiä, että ne avautuvat vain lukemalla.
 Ainakin vielä kirja kuitenkin nähdään kokonaisvaltaisena tuotteena. Siihen kuuluu olennaisesti painettu kirja. Tärkeintä on hyvä kirjallisuus – se puhuttelee joka muodossa. Tulevaisuudessa saattaa yleistyä, että kirja tehdään pelkästään kuunneltavaksi.
 4. Miksi suomalainen kirjallisuus ylipäätään kiinnostaa ulkomaisia sijoittajia?
 Tätä kysymystä pidetään kiinnostavana kustannusalalla. Ruotsalaisten omistajien alaisuudessa toimivat Baijars ja Julkunen ovat aidosti iloisia, että naapurimaasta löytyy rohkeutta ja halua panostaa suomalaiseen kustannusalaan. Ruotsissa tuntuu olevan näkemystä ja kykyä katsoa pidemmälle.
 Suomessa kirja-alalla on synkistelty jo vuosia ja surtu pieneneviä myyntilukuja. Ruotsalaiset sen sijaan näkevät kirjoissa liiketoiminnan mahdollisuuksia. Ruotsalaisten bisnestaitoihin suhtaudutaan luottamuksella, sillä he ovat näyttäneet kyntensä muun muassa musiikin saralla.
 Ilmari Fabritius / Yle
 5. Miten selviävät pienet kustantamot, kun suuret vain kasvavat ja kasvavat?
 Mitä suurempi, sitä enemmän muskeleita. Näinhän se menee. Suurilla kustannustaloilla on enemmän resursseja markkinointiin ja tiedottamiseen. Myös se auttaa, jos omistajalla on kytköksiä vaikkapa äänikirjabisnekseen.
 Pienten kustantamoiden on tehtävä kaikki itse. Toki nekin tekevät yhteistyötä keskenään aina tilaisuuden tullen. Esimerkkinä mainittakoon kirja-agentuuri Helsinki Literary Agency, joka perustettiin itsenäisten kustantamoiden toimesta. Kaikkien ei tarvitse erikseen hankkia tietotaitoa kirjojen myymisestä ulkomaille, vaan yhteinen agentuuri hoitaa homman.
 Kirja-ala nojaa kuitenkin edelleen hyviin kontakteihin ja maineeseen. Oikeilla suhteilla ja osuvalla ajoituksella voi päästä yhtä pitkälle kuin suuren koneiston avulla.
 Juttua varten on haastateltu Gummeruksen toimitusjohtajaa Anna Baijarsia, Werner Söderströmin toimitusjohtajaa Timo Julkusta ja Siltala Kustannuksen kustantajaa Touko Siltalaa.

Kuka päättää mitä Suomessa luetaan? Kustannusalan keskittyminen herättää huolta – tässä vastaukset 5 kysymykseen


Summary: Orpon mielestä hallitus kirjaa hoitajamitoituksen tulemaan voimaan niin, että käytännössä vasta seuraava hallitus joutuu kantamaan siitä vastuun.

SDP:n kansanedustajat  Kristiina Salonen  ja  Kim Berg  lyttäävät tiukin sanoin kokoomuksen puheenjohtajan  Petteri Orpon  puheet huijauksesta hoitajamitoitusasiassa.
 – Kokoomus oli keväällä ainoa puolue, joka vastusti sitovan hoitajamitoituksen kirjaamista lakiin. Nyt sama meno jatkuu. Hallitus on vihdoin laittamassa asioita kuntoon ja silti Orpon ontto kritiikki jatkuu. Kokoomuksen ja Orpon pitäisi esitellä oma ratkaisuehdotuksensa, jos hoitajien määrän lisääminen ei heille käy, vaatii Berg tiedotteessaan.
 Liki samoin sanoin asiaan ottaa kantaa demarien eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja Salonen.
 – Vanhustenhoidon kriisi osoitti kaikille, että pelkkä suositus ei riitä, vaan mitoitus on kirjattava lakiin ja kaikkien on sitä noudatettava. Kokoomuksen ratkaisuehdotukset jäävät edelleen yhtä hämäräksi kuin keväälläkin, mutta selväksi tulee se, että mitoitusta he eivät halua millään nostaa, Salonen toteaa.
 Petteri Orpo syytti Ylen Ykkösaamussa hallitusta huijauksesta hoitaja-asiassa. Hänen mukaansa lupaus on katteeton, koska kirjaus mitoituksesta kirjataan lakiin niin, että se tulee voimaan vain kaksi viikkoa ennen seuraavia vaaleja.
 – Tämä on tyhjä kirjaus, minusta tämä on huijaamista. Nyt se kirjataan tulemaan voimaan kaksi viikkoa ennen seuraavia vaaleja eli käytännössä seuraava hallitus joutuu sen hoitamaan. Tämä on vastuutonta, Orpo lateli Ylen haastattelussa.
 Lue lisää:
 Petteri Orpo Ykkösaamussa: Hallituksen hoitajalupaus on huijausta, rahaa ei ole lisähoitajiin

Kiista hoitajamitoituksesta yltyy: SDP:ltä tiukka vastaus kokoomuksen Orpolle


Summary: Kuvaratkaisu on herättänyt keskustelua sosiaalisessa mediassa viikonloppuna.

WWF Suomen kouluille suunnattu ilmastonmuutoksen vastainen taksvärkki-keräyskampanja on herättänyt hämmennystä.
 Kampanjan kuvituksessa käytetään luontokuvaaja  Steven Kazlowskin  ottamaa kuvaa jääkarhusta ja jääkarhun pennusta. Kuvassa jääkarhut seilaavat pienellä jäälautalla keskellä merta.
 Kuvan vieressä on teksti, jossa sanotaan, että ”sulaa hulluutta kun ilmasto lämpenee”.
 Kuvaa on kuitenkin vahvasti manipuloitu. Kuvaajan  alkuperäisessä kuvassa  jääkarhut ovat keskellä laajaa jäätikköä eikä merta näy missään.
 Järjestön kuvaratkaisu on herättänyt keskustelua sosiaalisessa mediassa viikonloppuna.
 "Kyse mainoksesta, ei uutiskuvituksesta"
 Kysyimme WWF Suomen viestintäjohtaja  Anne Braxilta , että mistä on oikein kysymys.
 Brax painottaa, että kyse on mainoksesta, ei uutiskuvituksesta.
 – Käytämme mainoksissa yhdistelmäkuvia useinkin, kuten kaikki muutkin organisaatiot. Kollaaseja eli yhdistelmäkuvia tai muuten käsiteltyjä kuvia käytetään mainoksissa sanoman tehostamiseksi ja sekä visuaalisen näyttävyyden aikaansaamiseksi.
 – Mainoksissamme jopa jääkiekkoilija, jääkarhu ja saimaannorppa ovat olleet kuvassa samalla jäätiköllä, kun on vaadittu että saisimme pitää lumiset ja jäiset talvemme, hän lisää.
 Brax kertoo, että jääkarhukuvat ovat peräisin WWF:n kansainvälisestä kuvapankista ja kuvaajien kanssa on aina tehty sopimukset kuvien käytöstä.
 Brax myöntää, että järjestö on tehnyt virheen olettaessaan, että mainoksessa oleva kuva ymmärretään olevan mainoskuva eikä autenttisesta tilanteesta.
 – Tässä olemme tehneet virheen ja pahoittelemme syvästi asiaa.
 Brax sanoo, että mainoskuvista olisi käytävä ilmi, että ne ovat käsiteltyjä.
 – Pahoittelemme, että mainoksessamme käytetystä kuvasta tämä ei ole tarpeeksi selvästi käynyt itse kuvasta ilmi.
 "Ei harhaanjohtava"
 Brax kertoo, että WWF Suomi tulee jatkossa käyttämään vastaavissa kampanjakuvissa erillistä merkintää, että kyseessä on kuvayhdistelmä.
 – Olemme jo lisänneet kyseisen kuvan digitaalisiin versioihin tämän merkinnän.
 Brax korostaa, että mainoskuva ei ole harhaanjohtava, koska jääkarhu ilmastonmuutoksen ja arktisen alueen ahdingon symbolina on hyvin yleisesti käytetty.
 Nykyään on paljon ihmisiä, jotka suhtautuvat ilmastonmuutokseen skeptisesti tai jopa väittävät, että koko ilmiö on huijausta. Kannattaako aihetta käsitellä kuvamanipulaatiolla, kun on lyödä kunnon faktoja tiskiin aiheesta?
 – Lyömme jatkuvasti faktoja tiskiin varsinaisessa uutisviestinnässämme – kuten vaikkapa IPCC-raporttien viestintämme yhteydessä. Olemme vuosia tehneet tätä valistustyötä. Koululaisetkin löytävät faktoja verkkosivuiltamme ja vastaamme somessamme jatkuvasti ihmisten kysymyksiin ilmastonmuutoksesta. Jääkarhumainoksella haluamme johtavan ihmisiä etsimään faktoja sivuiltamme ja muista relevanteista lähteistä, Brax sanoo.
 WWF Suomen kuvamanipulaatiosta kertoi ensimmäisenä  Iltalehti .

WWF Suomi mainostaa ilmastonmuutoksen vastaista koulukeräyskampanjaa peukaloidulla kuvalla – Järjestö myöntää virheen ja pahoittelee


Summary: Helsinkiläisen Rosan tarinalla on onnellinen loppu. Poliisi pyysi Aseman Lapset -yhdistyksen apuun.

Rosan  painajainen alkoi eräänä maanantaina.
 – Menin kouluun ja moikkasin kavereita, mutta kukaan ei moikannut minua. Yritin jutella kavereille, mutta kukaan ei vastannut.
 Rosa ei ymmärtänyt, mitä oli tapahtunut.
 – Ennen viikonloppua olin ollut ihan normaalisti kavereiden kanssa koulussa.
 Helsinkiläiskoulusta tuli Rosalle hyvin ahdistava paikka.
 – Jos olin pihalla tai käytävällä lähellä kavereita, kuulin heidän sanovan minun nimen. Ja sen jälkeen kaikki nauroivat.
 Rosa kertoo, että hän oli lähes aina koulussa yksin.
 – Pahinta oli, että entiset kaverit olivat minun luokalla. Ja heistä oli tullut kiusaajia. Pian koko luokka kääntyi minua vastaan. Kukaan ei pitänyt minuun mitään yhteyttä. Ne ikään kuin unohti, että olin siellä.
 Hyvin pian kiusaaminen siirtyi someen.
 – Minun Instagram-tilille laitettiin pilakuvia minusta. Lisäksi minun naama liitettiin johonkin pornofilmiin. Ja näitä sitten jaettiin muille.
 Koulussa yritettiin puuttua kiusaamiseen. Rosa koki, ettei häntä ymmärretty.
 – Koulussa järjestettiin keskustelu, jossa oli 4 kiusaajaa vastaan minä.
 Poliisille lähti kaksi rikosilmoitusta
 Tilanne paheni koulussa, kun Rosa kertoi kiusaamisesta koulun ulkopuolisille kavereilleen.
 – Eräänä päivänä he tulivat koululle, ja siitä sitten seurasi pahoinpitely kiusaajia kohtaan.
 Rosa sanoo, että sen jälkeen häntä alettiin syyttää tapahtuneesta.
 – Kaikki alkoivat syyllistää minua, mutta minä en ollut pyytänyt kavereita kostamaan.
 Koulusta lähti poliisille rikosilmoitus pahoinpitelystä.
 Heti perään lähti toinenkin rikosilmoitus.
 – Myös minä tein rikosilmoituksen somekuvista, Rosa sanoo.
 Rosan kiusaajat jakoivat hänestä pilakuvia somessa. Toni Määttä / Yle
 Rosa ei mennyt enää kouluun
 Samoihin aikoihin Rosalle alkoi kertyä runsaasti poissaoloja koulusta.
 – Ei ollut mitään syytä, miksi menisin sinne, kun ei ollut yhtään kaveria. Ei ollut enää sellainen kiva tunnelma.
 Rosan äiti yritti saada Rosaa kouluun, mutta turhaan.
 – Oikeastaan minä lopetin siinä vaiheessa koulunkäynnin kokonaan.
 Aseman Lapset -yhdistys tuli apuun
 Aseman Lapset -yhdistys käynnisti vuoden 2017 alussa toimintamallin, jolla puututaan vaikeisiin ja pitkittyneisiin koulukiusaamistapauksiin.
 Rikosilmoitusten jälkeen poliisi pyysi Rosan koululle Aseman Lapset -yhdistyksen.
 – Me lähdimme selvittelemään kokonaisuutta ja etsimään juurisyitä. Eli sitä, mistä kaikki on saanut alkunsa, kertoo hankepäällikkö  Heikki Turkka .
 Aseman lapset keräsi yhteen Rosan, luokkakaverit, vanhemmat ja opettajat.
 Mukaan tuli myös rikosoikeudellinen sovittelu.
 – Sovittelussa käsiteltiin kuvia, joita someen oli laitettu. Se oli tärkeä tapaaminen kaikille osapuolille.
 Sovittelussa osapuolet istuivat pöydän ääreen ja puivat tapausta perin pohjin. Lähes kaikki kiusaajat pyysivät Rosalta anteeksi.
 Syy kiusaamiseen selvisi sovittelussa
 Rosa kertoo, että sovittelussa selvisi myös syy kiusaamiseen.
 – Tämä kaikki oli lähtenyt väärinkäsityksestä. Minun oli luultu sanoneen tosi rumasti eräästä tytöstä.
 Kiusaajiin kohdistunut pahoinpitelytapaus ei päätynyt sovitteluun. Se hoidettiin perinteisessä rikosprosessissa.
 Rosan koulukiusaaminen oli alkanut yläkoulussa seitsemännen luokan syksyllä. Seuraavana keväänä Aseman Lapset tuli mukaan tilanteeseen.
 Se oli pelastus Rosalle. Tilanne saatii paranemaan.
 – He osasivat auttaa paremmin kuin opettajat, Rosa sanoo.
 – Me pääsimme kiinni siihen kokonaistilanteeseen. Tilanne rauhoittui koulussa ja luokan toiminta muuttui. Opettajat tulivat hyvin tietoiseksi siitä kaikesta, mitä siellä oli tapahtunut, hankepäällikkö Turkka kertoo.
 Hankepäällikkö Heikki Turkka oli auttamassa Rosan koulukiusaamistapauksessa. Toni Määttä / Yle
 Apu tulee nopeasti koululle
 Kun Aseman Lapset -yhdistys saa soiton poliisilta tai koululta, liikkeelle lähdetään hyvin nopeasti.
 – Pyrimme olemaan koululla samana päivänä tai viimeistään seuraavana päivänä. Joskus soitamme heti illalla perheeseen, jos nuorella tai perheellä on hätä.
 – Aina aluksi me huolehdimme kriisityöstä, jos lapset tai nuoret ovat jääneet pois koulusta tai jos on psykososiaalisen avun tarvetta, hankepäällikkö Heikki Turkka kertoo.
 Turkan mukaan heille päätyvät tapaukset ovat monimutkaisia ja hankalia.
 – Järjestämme vanhempainiltoja, joihin otamme nuoret mukaan. Joskus hommaamme luokkaan toisen opettajan joksikin aikaa. Koska näissä tilanteissa on usein rikosepäily mukana, rikosoikeudellinen sovittelu on lähes kaikissa tapauksissa mukana.
 Turkan mukaan rikosoikeudellisen sovittelun ohessa myös muunlainen sovittelu on tärkeää.
 – Sovittelemme paljon myös koulun ja huoltajien välisiä loukkaantumisia. Jos koulu ei ole pystynyt jostain syystä selvittämään tilanteita, huoltajista saattaa tuntua, että koulu ei tekisi mitään.
 "Ei ole yhtään tapausta, joka olisi mennyt pahempaan suuntaan"
 Aseman Lapset -yhdistys on hoitanut yli sata pitkittynyttä koulukiusaamistapausta Helsingissä, Lohjalla ja Järvenpäässä.
 Tavoite on saada toimintamalli leviämään ympäri Suomea.
 – Ei taida olla yhtään tapausta, missä tilanne olisi mennyt pahempaan suuntaan. Olemme saaneet muutoksia yleiseen turvallisuuteen koulussa ja vapaa-ajalla. Koulun keskeyttäneitä nuoria on saatu takaisin kouluun. Ja koulujen ja kotien välejä paremmaksi, Turkka sanoo.
 Tulokset ovat olleet niin hyviä, että esimerkiksi Helsingin kaupunki on palkannut kaksi henkilöä Aseman Lapset -yhdistyksen toimintaan mukaan.
 Yhdistys myös kouluttaa rehtoreita ja opettajia siihen, miten kiusaamistapaukset havaitaan ja miten niitä hoidetaan.
 Turkka on nähnyt hyvin monimutkaisia ja vaikeita tilanteita. Yhteenkään ei ole ollut helppoa ratkaisua.
 Silti konfliktit ovat myös tärkeitä, Turkka sanoo.
 – Mielestäni konfliktit ovat paras paikka oppia asioita. Nuoret oppivat hyvän kofliktin selvittämisestä enemmän kuin yhdestäkään oppiaineesta. Konfliktit ovat yleisiä nuorten kanssa, ja meidän aikuisten pitää pystyä ne selvittämään.
 Heikki Turkka tekee yhteistyötä kiusattujen, kiusaajien, opettajien, vanhempien ja muiden viranomaisten kanssa. Toni Määttä / Yle
 Auttajien kanssa lounaalle
 Yle tapasi Rosan perjantaina helsinkiläisessä koulussa, johon Rosa oli tullut Aseman Lapset -yhdistyksen Heikki Turkan ja toisen yhdistyksen työntekijän kanssa.
 Kaikesta näkee, että Rosalla on hänen auttajillaan on lämpimät ja hyvät suhteet.
 Haastattelun jälkeen he ovat menossa yhdessä lounaalle.
 – Me pidämme edelleen silloin tällöin yhteyttä, Turkka sanoo.
 Rosa opiskelee pääkaupunkiseudulla merkonomiksi.
 Hänellä on kavereita ja asiat elämässä ovat hyvin.
 Rosa ei halua esiintyä tässä jutussa omalla nimellään, koska hän haluaa itse päättää, kenelle hän kertoo ikävistä kokemuksistaan.
 – Minä en oikeastaan enää ajattele yläkouluaikaa. Olen yrittänyt sen unohtaa, ja keskityn nyt nykyhetkeen, Rosa sanoo.

Rosa jäi pois koulusta, kun ei kestänyt enää kiusaamista: "Ei ollut mitään syytä, miksi menisin sinne" – 2 rikosilmoituksen jälkeen löytyi apu


Summary: Martti Myllys lähti pitkään oikeustaistoon, koska uskoi asiaansa. Kun oikeuden lopullinen päätös tuli, vesivoimayhtiö oli jo myynyt voimalaitoksensa.

Hiitolanjoki Etelä-Karjalan pohjoisosassa Rautjärvellä on monella tapaa ainutlaatuinen joki. Se on ainoa Suomesta Venäjälle virtaava joki, johon  Laatokan järvilohi nousee kutemaan  Suomen puolelle. Se on myös joki, jonka lähes kaikki voimalaitospadot sekä Venäjällä että Suomessa on joko purettu tai aiotaan purkaa.
 Hiitolanjoki on myös ollut harvinaisen, lähes 20 vuotta kestäneen, oikeustaistelun kohteena, jossa vastakkain ovat olleet voimayhtiö Hiitolanjoen voima ja käytännössä vain yksi mies, Änkilän kylän yhteisalueen osakaskunnan asiamies  Martti Myllys .
 – Tämä on ollut puhtaasti minun vastuullani. Kukaan ei ollut valmis pistämään rahaa tähän, Myllys kertoo.
 Oikeutta on käyty Hiitolanjoen vesivoiman käyttöoikeudesta Rita- ja Kangaskoskissa, joissa Hiitolanjoen voimalla on ollut vesivoimalat.
 Koskien vesivoiman omistaa Änkilän yhteisalueen osakaskunta, joka on vaatinut Martti Myllyksen nimissä korvausta vesivoiman käytöstä. Voimayhtiö ei ole halunnut maksaa.
 Hiitolanjoki on ainoa Laatokan järvilohen kutujoki Suomessa. Kari Kosonen / Yle
 Korvaus jäi odotetusta
 Pitkä kiista sai päätöksensä syyskuun alussa, kun jutussa ei myönnetty enää valituslupaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Voimaan jäi näin hallinto-oikeuden aikaisempi päätös, jonka mukaan voimalaitosten omistajan pitää maksaa kertakorvaus vesivoiman käytöstä. Maksettavaksi tulee vajaa 39 000 euroa.
 Parin vuosikymmenen oikeuskiistan jälkeen Martti Myllys ei ole täysin tyytyväinen lopputulokseen.
 – Hyvä näinkin, vaikka korvaus onkin huomattavasti pienempi kuin mielestäni olisi pitänyt olla, Martti Myllys sanoo.
 Hän oli vaatinut Änkilän kylän yhteisalueen osakaskunnan nimissä voimayhtiöltä noin 2,5 miljoonan euron korvausta vesivoiman käytöstä. Hallinto-oikeuden viime vuonna antaman päätöksen mukaan korvaus jäi kuitenkin vain murto-osaan tästä.
 Päätöksen mukaan paikallisia maanomistajia edustava Änkilän kylän yhteisalueen osakaskunta saa 38 223 euron kertakorvauksen vesivoiman käytöstä koskissa.
 Isä halusi voimayhtiöt tilille
 Ajatus korvauksen hakemisesta tuli alun perin Martti Myllyksen isältä.
 – Hän oli sitä mieltä, että voimayhtiöt olivat saaneet kosket aikanaan käyttöönsä käytännössä ilman maksua. Hän kyseli minulta, että lähtisinkö asiaa selvittämään, Myllys kertoo.
 Tuolloin Myllyksellä oli kuitenkin kädet täynnä työtä rakennusliiketoimintansa kanssa, eikä hän ehtinyt paneutua asiaan. Isän kuoltua Martti Myllys muutti asumaan kotitilalle Simpeleelle 1990-luvun lopussa. Tuolloin isän esille nostama asia tuli uudelleen mieleen.
 – Rupesin tutkimaan asiaa ja tulin siihen tulokseen, että sitä kannattaa lähteä ajamaan.
 Yksin vastuussa
 Änkilän yhteisalueen osakaskunta koostuu 400-500 kiinteistöstä, joiden omistajia on ainakin tuhat. Tästä huolimatta suurta intoa asian ajamiseen osakaskunnasta ei löytynyt.
 – Sen vuoksi tein sopimuksen, jonka mukaan vastaan henkilökohtaisesti kaikista menoista, Myllys kertoo.
 Käytännössä asia hoitaminen jäikin täysin Myllyksen kontolle.
 Hän ei ole turvautunut edes asianajajaan.
 – Sanotaan niin, että olen ollut mukana sen verran kovassa liike-elämässä, että hallitsen itse ne asiat, joita tällaisessa tarvitaan. En luota lakimiehiin, vaan itseeni, Myllys korostaa.
 Martti Myllys ajoi osakaskunnan asiaa yksin. Martti Myllys
 Ei omaa hyötyä
 Myllys ei halua kertoa kuinka paljon rahaa oikeusjuttuun 20 vuoden aikana on mennyt. Osakaskunnan kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan hän saa korvaussummasta omat kulunsa päältä pois.
 Jos juttu olisi hävitty, kulut olisivat kuitenkin jääneet Myllyksen maksettavaksi. Kulukorvausten lisäksi Myllys ei saa henkilökohtaisesti korvaussummasta mitään. Kaikki menee osakaskunnan yhteiseen kassaan.
 Rahallista hyötyä Myllys ei siis jutusta saa muuta kuin osakaskunnan jäsenenä.
 Pitkä tie päätökseen
 Jutun käsittely eri instansseissa on ollut vaiheikas. Aluksi selvitettiin sitä, onko Ritakosken ja Kangaskoskien vesivoima ylipäätään Änkilän yhteisalueen osakaskunnan omistuksessa ja onko Hiitolanjoen voimayhtiöllä käyttöoikeus vesivoimaan.
 Vaasan hallinto-oikeus antoi vuonna 2011 päätöksen, jonka mukaan vesivoima kuuluu Änkilän osakaskunnalle eikä voimayhtiö ole hankkinut sen käyttöoikeutta. Korkein hallinto-oikeus vahvisti tämän päätöksen vuonna 2013 ja velvoitti voimayhtiön tekemään tarjouksen vesivoiman käyttökorvauksesta osakaskunnalle.
 Vuonna 2015 Etelä-Suomen aluehallintovirasto hyväksyi käyttökorvaussummaksi 28 667 euroa. Änkilän osakaskunta kuitenkin valitti tästä päätöksestä hallinto-oikeuteen, joka korotti korvausta noin kymppitonnilla vuonna 2018 annetulla päätöksellä.
 Osakaskunta yritti valittaa tästäkin päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, mutta sieltä valituslupaa ei enää herunut. Hallinto-oikeuden viimeinen päätös jäi siis voimaan.
 Periaatteen vuoksi
 Tilastoja pitkien oikeustaistelujen määrästä Suomessa ei ole.  Aamulehti  selvitteli asiaa vuonna 2016 ja arvioi, että Suomessa voi olla kymmeniä ihmisiä, jotka käyvät vuosikymmenien pituisia oikeustaisteluita.
 Oikeustieteiden emeritusprofessori  Aulis Aarnio  sanoi lehdessä, että tapaukset ovat yleensä melko toivottomia.
 – Pitää muistaa, että ihmisen kokema vääryys ei ole sama kuin juridisesti todettu vääryys, Aarnio totesi.
 Martti Myllyksen tapauksessa sinnikkyys kannatti. Mutta minkä vuoksi hän sitten lähti pitkään, yksinäiseen ja epävarmaan taistoon voimayhtiötä vastaan?
 Ritakosken juoksutusta. Kari Kosonen/Yle
 – Olin niin varma, että olen oikealla asialla ja olen muutenkin periksiantamaton tyyppi. Ei minulla tullut mieleenikään, että lopettaisin. Olin myös jo kärsinyt joitakin oikeudenkäyntiin liittyviä juoksevia kuluja, joten päätin vain jatkaa, Myllys sanoo.
 – Vahvasti uskoin, että korvausta tulee, hän lisää.
 Vaikka korvaus jäikin odotettua pienemmäksi, miehen sanojen takaa kuultaa tyytyväisyys periaatteen voittoon asiassa.
 – Yhtiöt vetkuttavat näitä asioita niin pitkään kuin pystyvät. Nyt vihdoin on koittanut maksun päivä.
 Korvauksen maksaakin virkistysaluesäätiö
 Kiista sai erikoisen lopun, sillä Hiitolanjoen voima ei maksa oikeuden päättämiä korvauksia. Tämä johtuu siitä, että  voimayhtiö myi  kesällä voimalaitoksensa yleishyödylliselle Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiölle. Näin myös kovausvelvoite siirtyy virkistysaluesäätiölle.
 Säätiö aikoo purkaa voimalaitospadot ja ennallistaa kosket. Laatokan lohelle ja taimenelle muodostuu jokeen näin runsaasti uutta lisääntymisalaa.
 Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiön mukaan kauppasopimuksessa Hiitolanjoen voiman kanssa otettiin huomioon, että vesivoimasta on määrätty korvaus.
 – Se on leivottu sisään sopimukseen, virkistysaluesäätiön toiminnanjohtaja  Hanna Ollikainen  kertoo.

Mies taisteli 20 vuotta yksin vesivoimayhtiötä vastaan – ja voitti: "En luota lakimiehiin vaan itseeni"


Summary: Suunnittelusosiologi toisi kaupunkien keskustoihin kirpputorit ja tekemistä lapsille.

Mitä jos kaupungin keskustaan johtaisivat portit, joiden takana aukeaisi aivan uusi maailma. Se voisi olla kesällä vihreä keidas ja talvella talvikaupunki? Keskustassa liikuttaisiin pääasiassa kävellen tai vaikka auton takakontissa olevalla sähköpotkulaudalla.
 Ajatukset lensivät, kun joukko kaupunkisuunnittelun johtavia asiantuntijoita kokoontui keskustelemaan keskustan kehittämisestä. Mallikohteena oli Pietarsaari.
 – Ajatellaan esimerkiksi lapsia. Onko keskustassa sellaisia paikkoja, mihin lapset haluavat mennä ostoksille? Perhe valitsee keskustan ulkopuolella olevan kauppakeskuksen, jos se on vanhemmille helpompaa, suunnittelusosiologi ja tiimipäällikkö  Jani Päivänen  Finnish Consultin Groupista tietää.
 Jani Päivänen toisi keskustaan jokaiselle jotakin. Kalle Niskala / Yle
 Palvelut valtaavat keskustan
 Kivijalkakauppojen on ennustettu vähenevän kaupunkien keskustoista jopa 20 prosenttia kymmenessä vuodessa. Niiden tilalle on tullut palveluita, joiden määrän odotetaan edelleen kasvavan.
 – Kaupan kokonaismarkkinat eivät ole pienentyneet vaan tavaraa jaetaan eri tavalla. Moni erikoiskauppa käyttää nettikauppaa tukena, sanoo kaupan konsultti  Tuomas Santasalo  WSP Finlandista.
 Santasalo uskoo kivijalkakauppojen pärjäävän jatkossakin keskustoissa, jos ne tuntevat asiakkaansa ja tukevat toisiaan. Santasalo haluaisi keskustan suunnitteluun mukaan myös isot kauppaketjut. Ne ovat vetovoimaisia ja voisivat tuoda keskustaan pienen yksikön.
 – Isot ketjut ovat osa kaupunkia eikä niiden pitäisi keskittää toimintojaan vain itse rakennettuihin suuriin yksiköihin. Se on tietysti rationaalista kaupan oman logiikan näkökulmasta, mutta ei välttämättä palvele asiakasta, Santasalo painottaa.
 Varsinkaan pienissä kaupungeissa ei kannata ylläpitää nuhjaantumista.  Tuomas Santasalo
 Myös kiinteistöjen omistajien pitäisi katsoa peiliin. Jos keskustassa on paljon tyhjiä tiloja, Santasalo alentaisi vuokria.
 – Keskustoja pitää kehittää ja pitää kunnossa, jotta ihmiset haluavat tulla sinne ja viihtyä. Varsinkaan pienissä kaupungeissa ei kannata ylläpitää nuhjaantumista.
 Ennusteet povaavat kivijalkakauppojen ahdinkoa koko maassa. Kalle Niskala / Yle
 Kirpputoreja ja tekemistä lapsille
 Kaupunkien keskustat ovat jatkossa entistä enemmän ihmisten kohtaamispaikkoja. Suunnittelusosiologi Jani Päivänen toisi keskustaan kirpputorit ja tekemistä kaikille ikäryhmille.
 – Tarvitaan monipuolinen tarjonta, mutta se voisi olla erilaista kuin muualla. Kaupunki ei ole täydellinen ilman ihmisiä ja on tylsää, jos aukiot seisovat tyhjinä.
 Päiväsen mukaan keskustassa pitäisi pystyä kävelemään suojassa, siellä voisi olla oleskelupaikkoja, leikkipaikkoja, jotain vihreätä, jotain kaunista, taidetta, katusoittajia ja niin edelleen.
 – Ranskassa Montpellierissa on esimerkiksi musiikkileikkipuisto, jossa voi itse soittaa erilaisia soittimia, kuten puunrunkoja ja puhaltaa erilaisiin pilleihin. Erittäin luovuutta herättävä leikkipuisto, joka takuulla jää lapsille mieleen ja aiheuttaa sen, että lapset sanovat: Mama, mennään taas sinne keskustaan!
 Kaupunki ei ole täydellinen ilman ihmisiä ja on tylsää, jos aukiot seisovat tyhjinä.  Jani Päivänen
 Päivänen toivoo, että kaupunkilaiset osallistuisivat aiempaa enemmän keskustan kehittämiseen, jotta se olisi elävä jatkossakin.
 – On kaikki kaikessa, että tehdään sellaista, mitä ihmiset toivovat ja otetaan heidän äänensä mukaan mahdollisimman monipuolisena.
 Elävässä keskustassa on asuntoja, kauppoja, tekemistä ja luontevia kohtaamispaikkoja. Kalle Niskala / Yle

Pienten kaupunkien keskustat ovat vaarassa autioitua, vaikka voisivat pärjätä – "Varsinkaan pienissä kaupungeissa ei kannata ylläpitää nuhjaantumista"


Summary: Nopeasti leviävä vesihyasintti tuhoaa Victorianjärven ekosysteemejä. Nyt järven rannoilla asuvat yrittävät hyötyä rikkaruohosta energialähteenä.

KISUMU  Mädäntyneen kananmunan haju pistelee sieraimissa, mutta  Enock Owuor  ei hätkähdäkään. Vesihyasintin ilmavat juuret irtoavat helposti pohjamudasta ja kottikärry täyttyy nopeasti suurista vihreistä ryppäistä.
 Owuor lähtee työntämään kärryjä pois papyruskaislikon luota ja kompastelee liian suurissa kumisaappaissaan. Hikipisarat muodostavat helmeileviä nauhoja hänen otsalleen.
 Owuorille hyasinttilasti on jo päivän kymmenes, vaikka aamu on vasta varhainen. Hän yrittää saada raskaimmat työt pois päiväjärjestyksestä ennen kuin paahtava aurinko pysäyttää ilman ja tekee työnteosta piinaavaa.
 Owuor rehkii, sillä hänen johtamansa pieni biovoimala tarvitsee raaka-ainetta. Voimala sijaitsee aivan Victorianjärven rannalla, Dunga Beachilla lähellä Kenian kolmanneksi suurinta kaupunkia Kisumua.
 Vesihyasintit ovat oivaa raaka-ainetta biokaasuun. Siksi kenialainen Biogas International -yhtiö perusti voimalan juuri tänne. Muutamassa viikossa hyasintit alkavat hajota ja muuttua biokaasuksi.
 Mutta vesihyasinttien ei oikeastaan pitäisi edes olla Victorianjärvellä.
 Victorianjärven rannoilla asuvat ihmiset ovat riippuvaisia järvestä muun muassa juomaveden saannissa. Kun vesihyasintti täyttää rannat, se aiheuttaa paljon ongelmia vettä hakeville naisille.  Fredrik Lerneryd
 Eurooppalaisten tuoma kasvi
 Etelä-Amerikasta Amazonin alueelta kotoisin oleva vesihyasintti on jo vuosisatojen ajan lumonnut ihmisiä ympäri maailman kiiltävillä lehdillään ja hennon violeteilla kukillaan.
 Joidenkin arvioiden mukaan eurooppalaiset toivat kasvin Afrikkaan jo 1700-luvulla. Ranskalaiset veivät kasvin Kairoon ja britit Etelä-Afrikkaan. Kohta siitä tuli koko Afrikan riesa.
 Victorianjärvi on maailman toiseksi suurin makeanveden järvi. Tänne vesihyasintti luikerteli luultavasti Ruandasta Kagera-jokea pitkin 1980-luvulla.
 Ruandaan kasvi oli tullut aikoinaan belgialaisten mukana. Siirtomaaisännät olivat halunneet somistaa puutarhojen lammikkoja kauniilla vesikasveilla.
 Victorianjärvessä vesihyasintti ei ole kaunis näky vaan vitsaus. Kausittain valtavat kasvilautat tukkivat rantoja ja lahtia, eivätkä kalastajat pääse veneineen liikkumaan.
 – Pahimpina aikoina kalastajia on jäänyt kiinni vesihyasintteihin päiväkausiksi, kertoo kalastaja  Joseph Ochieng Amimo .
 55-vuotias Amimo korjaa verkkojaan Dungan rannalla. Illalla hän lähtee jälleen järvelle saaliin toivossa, ja viettää veneessään koko yön. Niin hän on tehnyt jo neljäkymmentä vuotta.
 Hän muistaa hyvin, kun vesihyasintti ylestyi 1980-luvulla. Hänellä on ristiriitaisia tunteita kasvin suhteen.
 – Silloin kun se leviää joka puolelle, se on todella tuhoisa. Mutta jos se kasvaa siellä täällä, jotkut kalat viihtyvät sen lähellä. Toisaalta myös käärmeet ja madot viihtyvät, Amimo sanoo.
 Kalastaja Joseph Ochieng Amimo korjaa kalastusverkkojaan Dungan rannalla. Hän näkee hyasintissa myös hyötyjä. Fredrik Lerneryd
 Kasvaa käsittämätöntä vauhtia
 Hyvissä olosuhteissa vesihyasintin massa kaksinkertaistuu jopa viikossa. Ja Victorianjärvessä olosuhteet ovat mainiot, kertoo tutkija  Christopher Aura  Kenian meren- ja kalastustustutkimuksen laitokselta. Hän on tutkinut vesihyasinttien levinneisyyttä Victorianjärvellä.
 – Vesihyasintti viihtyy hyvin juuri 24–34-asteisessa vedessä. Sen siemenet voivat odottaa vuosikausia järven pohjalla parempia olosuhteita. Siksi siitä on lähes mahdotonta päästä eroon, Aura sanoo.
 Vesihyasintilla on pähkinätyyppinen siemenkotelo. Aura vertaa sitä maapähkinään. Mutta kun maapähkinässä on kaksi siementä, hyasintin “pähkinässä” voi olla jopa 200. Sen lisäksi se leviää rönsyjen avulla.
 Ja se tuhoaa Victorianjärven ekosysteemejä.
 – Jo tuhottua ekosysteemiä emme tietenkään voi palauttaa ennalleen, mutta yritämme nyt parhaamme mukaan säilyttää tilanteen nykyisenkaltaisena.
 Monelle kalastajalle tärkeä, Afrikassa yleinen ruokakala tilapia uhkaa vähentyä huomattavasti, kun vesihyasintti kukkii. Sen sijaan vähähappisia olosuhteita kestävä monnikala viihtyy hyasintin seassa.
 Vaikka hyasintti liikkuu virtojen ja tuulen mukana, myös pohjassa elävät eliöt kärsivät. Jäljelle jäävät lähinnä olosuhteita kestävät nilviäiset ja erilaiset madot.
 Kalasaaliit ovatkin romahtaneet sen jälkeen, kun vesihyasintti ensimmäistä kertaa painoi juurensa Victorianjärven pohjaan.
 Mutta kasvi ei yksin ole syypää. Se viihtyy hyvin ravintorikkaissa vesissä, ja ylävirralla sijaitsevat maanviljelykset ruokkivat sitä. Lisäksi ilmastonmuutoksen lämmittämät pintavedet luovat vesihyasintille oivat kasvuolosuhteet, Aura sanoo.
 Ja kun kalaa saa yhä vähemmän, houkutus nostaa myös liian pienet kalat vedestä kasvaa.
 Voimala tuottaa myös lannoitetta
 Biovoimalan johtaja Enock Owuor heittää näppärästi hyasinttirykelmiä kottikärrystä ylös huteralle puurakennelmalle. Siellä kollega  Daniel Odhiambo Owino  nappaa kasvit ja tunkee ne biokaasulaitoksen syöttimeen.
 Kun hyasinttia on paljon, sitä menee päivässä jopa tuhat kiloa.
 – Kanat tykkäävät vesihyasintista, Owino huutaa iloisesti kovan äänen yli.
 Rakennelman alla kana ja kahdeksan poikasta noukkivat alas putoavia hyasintinpalasia.
 Enock Owuor ja Daniel Odhiambo Owino pyörittävät yhdessä pientä biokaasuvoimalaa. Muutamassa viikossa biomassasta kehittyy biokaasua. Fredrik Lerneryd
 Biokaasulaitokseen ei laiteta pelkkää vesihyasinttia, vaan se toimii kaikenlaisella biojätteellä. Syötin vie sisään eri eläinten lannat, kanahäkkiverkon takana kaloja paistavien naisten kalanperkuut ja viereisen hotellin biojätteet.
 Jos nämä materiaalit eivät riitä, läheisiltä markkinoilta jää paljon jätettä. Pienessä laitoksessa jäte muuttuu biokaasuksi ja lannoitteeksi, jota yritys myy halvalla lähiön maanviljelijöille.
 Dunga Beachilla sijaitseva laitos on pilottiprojekti. Päivässä se tuottaa parhaimmillaan 25 000 litraa biokaasua, mikä vastaa energiamäärältään noin 25 litraa öljyä.
 – Sitä voi käyttää veden lämmittämiseen, ruoanlaittoon, ja myös sähköntuotantoon, Owuor sanoo.
 Kala kypsyy biokaasun voimalla
 Joillakin lähistön perheillä on myös oma pieni biokaasulaitos. Monta ongelmaa ratkeaisi, jos vastaavanlaiset minivoimalat otettaisiin laajempaan käyttöön. Esimerkiksi metsän kaataminen polttopuiksi vähenisi kuten myös sairaudet, joita avotulella ruokaa laittavat naiset saavat savusta.
 Mutta kotikäyttölaitos maksaa 750 euroa. Harvalla kenialaisella on siihen varaa.
 Biokaasulaitoksen vieressä  Elizabeth Keita  paistaa niilinahvenia kuumassa öljyssä. Polttoaineena hän käyttää biokaasua, jota naiset voivat ostaa laitokselta 50 sentin tuntihintaan.
 – Vesihyasintti on valtava ongelma täällä. Kun kalastajat saavat vähemmän saalista, meillä on vähemmän myytävää, kalakauppias Keita sanoo ja kääntää kullanruskean kalan öljyssä.
 Mama Elizabeth johtaa kaloja myyvien naisten osuuskuntaa. Hän paistaa kalojaan biokaasuhellalla, jonka ovat rahoittaneet brittiläis-ruotsalainen lääkeyhtiö AstraZeneca ja Cambridgen yliopiston kestävyysinstituutti.  Fredrik Lerneryd
 Mutta biokaasun ansiosta tuntuu siltä, että he saavat kuitenkin hyasintilta jotain takaisin. Nyt ei tarvitse lähteä kauas keräämään polttopuita tai ostaa niitä kalliiseen hintaan, eikä kaasuhellalla tule yhtä kuuma kuin nuotion äärellä.
 Värikkääksi maalattujen puuveneiden reunoilla pomppii lintuja. Silkki- ja vasarapäähaikarat taistelevat kalantähteistä mustavalkoisten pyhäiibisten kanssa. Lehmä makaa lasten kiipeilytelineen alla suojassa auringolta.
 Enock Owuor juo ahneesti vesipullostaan. Hän sanoo viihtyvänsä liejun ja mätänevien kalanperkuujätteiden hajussa. Täällä hän saa konkreettisesti tehdä jotain parantaakseen elinympäristöään.
 – Opiskelin ympäristötieteitä. Tämä on sitä, mitä halusinkin tehdä. Puhdas luonto kaikille on sydämeni toive, Owuor sanoo.

Vitsaus muuttui energianlähteeksi – Victorianjärven kaloja hävittäneestä vesihyasintistä tehdään biokaasua Keniassa


Summary: Pohjois-Korea keskeytti neuvottelut.

Pohjois-Korea on keskeyttänyt Ruotsissa käydyt ydinaseneuvottelut. Asiasta ilmoitti Pohjois-Korean pääneuvottelija  Kim Myeong-gil  tiedotustilaisuudessaan.
 – Olemme pettyneitä Yhdysvaltoihin, joka ei tuonut mitään neuvottelupöytään, hän sanoi ruotsalaisen  Dagens Nyheter  -lehden mukaan.
 On mahdollista, että neuvottelut aloitetaan vielä uudelleen. Se riippuu Pohjois-Korean mukaan Yhdysvaltain asenteesta.
 Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean edustajat saapuivat päivällä Ruotsin Lidingöhön, missä heidän oli määrä neuvotella Pohjois-Korean ydinaseiden rajoittamisesta.
 Yhdysvaltain presidentti  Donald Trump  ja Pohjois-Korean johtaja  Kim Jong-un  tapasivat kesäkuussa ja sopivat, että neuvottelut käynnistetään uudelleen. Neuvottelut ovat olleet keskeytyksissä sen jälkeen, kun miesten neuvottelut epäonnistuivat helmikuussa Vietnamissa.
 Kokouspaikka oli Tukholman lähellä sijaitseva konferenssikeskus Villa Elfvik Strand Lidingössä. Kokouskeskus oli eristetty vahvoin poliisivoimin.
 Neuvottelut oli määrä käydä virkamiestasolla. Yhdysvaltoja edusti Pohjois-Korean erityisedustaja  Stephen Biegun  ja Pohjois-Koreaa pääneuvottelija Kim Myeong-gil.
 – Olen toiveikas, että pääsemme [eteenpäin neuvotteluissa]. Meillä on nippu ideoita. Toivomme, että pohjoiskorealaiset tulevat hyvällä mielellä ja haluavat päästä ettenpäin ja toteuttaa sen, minkä presidentti Trump ja puhemies Kim sopivat Singaporessa, kommentoi neuvotteluja Yhdysvaltain ulkoministeri  Mike Pompeo  ennen neuvottelujen alkua.
 Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean edustajat tapasivat myös tämän vuoden tammikuussa Tukholman alueella. Tuolloin tarkoituksena oli valmistella Vietnamin huippukokousta.

USA:n ja Pohjois-Korean neuvottelut Ruotsissa loppuivat lyhyeen


Summary: Boris Johnsonin esitys Irlannin rajakysymyksen ratkaisemisesta ei ole riittävä

Pääministeri  Antti Rinteen  mielestä on "äärimmäisen vakava tilanne", että brexit-umpikujasta pääsemiseen ei vieläkään ole kunnollista esitystä Britannialta.
 Esityksellä on kiire, koska Britannian on tarkoitus erota EU:sta tämän kuun lopussa.
 Rinne keskusteli brexitistä ja muista ajankohtaisista EU-asioista Ruotsin pääministerin  Stefan Löfvenin  kanssa lauantaina Helsingissä.
 Johnson soitti Rinteelle
 Sekä Löfvenin että Rinteen piti keskustella Britannian pääministerin  Boris Johnsonin  kanssa keinoista avata brexit-lukko perjantain kuluessa, mutta "se ei ollut mahdollista".
 Keskusteluyhteys aukesi vasta lauantaina, kun Johnson soitti Rinteelle.
 Lisää aiheesta:   Brexit-neuvotteluissa on edistystä, mutta ratkaisu ei ole näköpiirissä.
 Jo ennen puhelua Rinne kertoi, ettei Britannian viime viikolla tekemä  esitys  ole hänen mielestään tyydyttävä.
 Rinne kertoi puhelimessa Johnsonille Suomen kantana, että "on tärkeää, että Iso-Britannia on nyt esittänyt kirjallisia ehdotuksia vaihtoehtoisiksi ratkaisuiksi aiemmin neuvotellun erosopimuksen tilalle."
 – Totesin, että ehdotetut ratkaisut eivät varmista Pitkänperjantain sopimuksen kunnioittamista, EU:n yhtenäisyyttä ja sisämarkkinoiden toimintaa. Ehdotukset arvioidaan EU:n brexit-neuvottelija  Michel Barnierin  ja hänen tiiminsä toimesta myös oikeudellisesta näkökulmasta. Barnierilla on EU27:n täysi tuki työssään, Rinne kertoo tiedotteessaan.
 Rinne kertoo todenneensa Johnsonille, että ratkaisu asiassa pitää löytää viikon kuluessa, jotta se voidaan käsitellä vielä lokakuun aikana pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Johnson totesi Rinteelle olevansa samaa mieltä aikataulusta.
 Rinne muistutti aiemmin myös, että hänen mielestään "kaksi rajaa" -tyyppinen esitys ei ole hyvä Irlannille.
 – Olemme erittäin solidaarisia suhteessa Irlannin tilanteeseen ja haluamme huolehtia, että Irlannin rauha tulee ylläpidetyksi ja että Irlannin talous voi kehittyä, Rinne sanoi.
 Brexitin lykkäämiseen pitää olla syy
 Ruotsin pääministeri Stefan Löfven korosti pääministerien tapaamisessa, että jos Britannia pyytää lykkäystä brexit-päivämäärälle, sille pitää olla selvä peruste.
 – On selvää, että me olemme valmiita keskustelemaan brexitin lykkäämisestä, koska haluamme välttää kovan brexitin. Mutta haluamme myös, että lykkäykselle on peruste. Epävarmuus ei voi jatkua, vaan pitää saada jonkinlainen rakenne, prosessi, jolla asia etenee, Löfven sanoi.
 Pääministerit keskustelivat myös EU:n seuraavasta monivuotisesta rahoituskehyksestä vuosille 2021–2027.
 Löfven kertoi Ruotsin tukevan EU-puheenjohtajamaa Suomen pyrkimyksiä linkittää oikeusvaltioperiaatteen noudattaminen ja EU-budjetti yhteen.
 Lisää aiheesta:   EU-maiden johtajien neuvottelussa selviää pian, kytketäänkö EU-rahojen jakaminen jäsenmaille oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen.

Suomen ja Ruotsin pääministerit: Johnsonin ehdotus ei riitä, Rinne antaa vain viikon aikaa löytää ratkaisu


Summary: Poliiseja puukottanut mies oli ollut yhteyksissä radikaaleihin islamisteihin.

Ranskan terrorismin-vastaista toimintaa johtava syyttäjä on kertonut uusia tietoja aiemmin tällä viikolla tapahtuneesta puukotuksesta Pariisin pääpoliisiasemalla.
 Tutkijat eivät alkuun pitäneet tapausta terroritekona. Tutkimuksissa on nyt kuitenkin paljastunut merkkejä "piilevästä radikalisoitumisesta", syyttäjä kertoi.
 Tutkijat ovat tienneet, että neljä poliisia surmannut 45-vuotias tietokoneasiantuntija oli kääntynyt muslimiksi kymmenkunta vuotta sitten. Uusien tietojen mukaan hän oli ollut viime aikoina yhteyksiä salafistisiin islamisteihin ja hän kannatti radikaalia islamia.
 Tutkimuksissa on myös paljastunut, että hän oli vilkkaassa, uskonnollissävytteisessä tekstiviestien vaihdossa vaimonsa kanssa vain hetkeä ennen kuin teki iskunsa.
 Poliisi ampui miehen. Martiniquella syntynyt mies oli ollut poliisin palveluksessa vuodesta 2003. Hän oli kuuro.
 Aikaisemmin viranomaiset ovat kertoneet, että teko tuli täytenä yllätyksenä, sillä miehen työhistoria oli nuhteeton.
 Mies puukotti kolmea miespoliisia toimistossa, minkä jälkeen hän puukotti portaikossa naispuolisen hallinnon työntekijän. Kun hän tuli poliisiaseman pihalle, vastaan tullut poliisi käski häntä pudottamaan veitsen. Mies ei totellut, minkä jälkeen poliisi ampui häntä päähän.
 Neljä poliisin työntekijää kuoli veitsi-iskussa Pariisin pääpoliisiasemalla – puukottaja työskenteli pitkään rakennuksessa
 Tämä Pariisin poliisipuukotuksesta tiedetään: Tekijä ja uhrit olivat työtovereita, ranskalaismedian mukaan puukottaja oli kääntynyt muslimiksi

Pariisin puukotuksista uutta tietoa – Terroriepäily vahvistuu


Summary: Nanotutkimuksessa kulta on millimetrin miljoonasosan kokoisina palasina.

Kun kultasuoloja käsitellään liuoksissa, syntyy kullan nanopartikkeleita, joiden pinnalle tarttuu suojaavia molekyylejä. Ne taas sitovat partikkelin tiettyyn muotoon ja rakenteeseen.
 – Monet molekyylit reagoivat kullan kanssa tällä tavalla. Menetelmä on ollut tunnettu jo noin 30 vuotta, Nanotiedekeskusta johtava akatemiaprofessori  Hannu Häkkinen  sanoo.
 Kultapartikkelien monipuolisuus mahdollistaa niiden käytön esimerkiksi mikroskooppisessa kuvantamisessa, lääkeaineiden kuljettajina solun sisään ja erilaisten kemiallisten reaktioiden kiihdyttäjinä.
 Kuparille ei vastaavia menetelmiä tunneta eikä ole kehitettykään. Niin kupari- kuin hopeapartikkeleidenkin ongelmana on, että ne reagoivat ilman hapen kanssa eivätkä pysy stabiileina. Päivien tai viikkojen kuluessa näyte menee piloille hapettumisen takia.
 Nanokokoiset kultapartikkelit eivät reagoi hapen kanssa ja pysyvät samanlaisena. Näytteet säilyvät jauheena jääkaapissa kuukausia tai vuosia. Materiaalia on helppo käsitellä, kun näytteet on tehty.
 Kullan ohella muutkin metallit voisivat toimia vastaavasti, mutta niiden nanopartikkeleiden valmistusta ei hallita yhtä hyvin eivätkä partikkelit ole yhtä stabiileita ja käyttökelpoisia. Tämän takia kultaa on tutkittu pitkään ja tutkitaan edelleen.
 Akatemiaprofessori Hannu Häkkinen Akatemiaprofessori Hannu Häkkinen Jyväskylän yliopisto Nanotiedekeskuksessa toimii seitsemän teoreettisen ja laskennallisen nanotieteen tutkimusryhmää. Nanotiedekeskuksen johtajana ja laskennallisen nanofysiikan professorina toimii Hannu Häkkinen. Hänen ryhmänsä tutkii eri nanorakenteiden fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia. Tutkimuksessa käytetään hyväksi eri laskentatapoja, jotka perustuvat tiheysfunktionaaliteoriaan ja simulaatioihin. Häkkinen on alallaan yksi siteeratuimmista tutkijoista tiedemaailmassa.
 Kulta ei tapa virusta
 Jyväskylässäkin tehdyissä biologisissa kokeissa kullan ja hopean on havaittu sopivan monilta ominaisuuksiltaan hyvin mikroskooppikuvaukseen ja biomolekyylien proteiinien leimaukseen.
 Hopeassa on se ongelma, että biologisessa ympäristössä hopeapartikkelien hajotessa ioneiksi ne tappavat bakteereita ja vaikuttavat soluihin.
 Tätä ominaisuutta hyödynnetään nykyään eri sovelluksissa, kuten urheilusukissa, joiden materiaaliin on lisätty pieniä hopeaioneja. Ne syövät hikeä ja tappavat bakteereja.
 – Kullalla ei ole vastaavaa biomyrkyllistä ominaisuutta, joka haittaisi sen käyttöä kuvantamisessa biologisissa ympäristöissä, Hannu Häkkinen kertoo.
 Nanokokoluokassa kulta on hyvin aktiivinen kemiallisesti. Katalyyttinä se pystyy kiihdyttämään reaktioita jo huoneenlämmössä.
 Akateeminen mielenkiinto liittyy siihen, miksi nanomittaluokassa kulta on aktiivinen, mutta grammakoossa se ei ole katalyyttisesti kiinnostava.
 Kasvihuonekaasujen sidontaa kullan avulla
 Hiilidioksidin sitomista kiihdyttävä vain noin yhden nanometrin kokoinen kultapartikkeli on pienimpiä tunnettuja. Siinä on vain kymmenkunta kulta-atomia partikkelin keskellä.
 Tiedemaailman kuumia kysymyksiä on monella muullakin tutkimusalalla se, miten ilmakehästä saataisiin otettua talteen hiilidioksidia.
 Keväällä julkaistussa  artikkelissa  kerrottiin nanokokoisen kultapartikkelin katalyyttisestä ominaisuudesta, millä ilman hiilidioksidia voidaan muuttaa teollisuuden kemikaaleiksi.
 Tämä on yksi lupaavista akateemisista tuloksista, mutta missään kyseistä prosessia ei tehdä vielä edes koetehdasmittakaavassa.
 – Menee 10–25 vuotta ennen kuin näitä saadaan laajempaan käyttöön, Häkkinen sanoo.
 Kultaklustereita rakennetaan koko ajan
 Lisää tietoa kultapartikkeleiden rakenteesta tulee koko ajan röntgentutkimuksista, joita Jyväskylän yliopiston yhteistyökumppanit maailmalla tekevät.
 Yksi yhteistyökumpaneista on kiinalainen Xiamen yliopisto, jossa tehdään tutkimuksia hopea- ja kultapartikkeleilla. Näistä tutkimuksista saadaan selville atomirakenteita, jotka auttavat teoriatason mallinnustyötä. Se taas on akatemiaprofessori Hannu Häkkisen ryhmän osaamisalue Jyväskylässä.
 Kultapartikkeleiden metalliydinten koko on kymmenestä muutamaan sataan atomiin eli 1–3 nanometriä. Tästä kokoluokasta tunnetaan noin sata erilaista rakennetta ja lisää tulee koko ajan. Kultapartikkelien pintarakenteessa voi olla hyvin monenlaisia molekyylejä, jotka säilyttävät partikkelin rakenteen.
 Kyseessä on aktiivinen tutkimusalue ympäri maailmaa, koska kemiallisia menetelmiä partikkeleiden valmistamiseksi kehitetään jatkuvasti ja uusia rakenteita tehdään. Niitä kasvatetaan isoiksi kiteiksi, joissa on suuri määrä täsmälleen samanlaisia järjestäytyneitä kultapartikkeleita eli klustereita.
 Uusista kiteistä saadaan parhaimmassa tapauksessa röntgensäteillä määriteltyä jokaisen atomin paikka, kun aine on kiinteässä olomuodossa.
 – Ala on kansainvälisesti kiinnostava ja Jyväskylässä ryhmämme on ollut pitkälti yli kymmenen vuotta kehityksen eturintamassa mukana laskennallisessa osuudessa. Saamme paljon tietoa eri puolilta maailmaa, Hannu Häkkinen kertoo.
 Mallinnuskuva simulaatiosta, jossa virus on leimattu 60:llä kultananoklusterilla. Viruksen koko on n. 30 nanometriä, yhden kultaklusterin kaksi nanometriä. Tällaisen leimauksen tarkoituksena on parantaa viruksen kuvattavuutta eletronimikroskoopilla. Jyväskylän yliopisto
 Laskemalla selvitetään molekyylien lopullinen rakenne
 Kun tiedetään, mitä metalleja ja molekyylejä partikkelissa on, niin niiden välisten tunnettujen sidosten perusteella pystytään laskemaan, miten eri palaset ovat järjestäytyneet.
 Laskennallisuus lähtee siitä, että Jyväskylään saadaan jostakin päin maailmaa ennestään tuntemattoman partikkelin lähes tarkka atomirakenne.
 – Tiedetään aika helposti raskaiden kulta-atomien paikka, mutta pinnan hiiltä sisältävien molekyylien kevyiden atomien paikannus on hankalampaa, Häkkinen arvioi.
 Nanotutkimuskeskuksessa on kuitenkin menetelmiä, joilla nämäkin paikannetaan. Kun rakennemalli on selvillä, voidaan lähteä tutkimaan molekyylidynamiikkasimulaatioita eri lämpötiloissa ja liuoksissa. Niissä havainnoidaan molekyylien reaktioita toisten molekyylien tai esimerkiksi virusten kanssa.
 Kultaklusterit muokkautuvat ympäristönsä mukaan
 Kesällä väitellyt  Emmi Pohjolainen   tutki kultaklustereiden käyttäytymistä erilaisissa liuoksissa.
 Hän havaitsi esimerkiksi sen, että jos kalsiumioneja tai natriumioneja on runsaasti, ne vaikuttavat paljon klusterien kasassa pysymiseen. Myös happamuusolosuhteet vaikuttavat selvästi rakenteiden stabiilisuuteen.
 Pohjolaisen tutkimuksessa simuloitiin eri ympäristöjä, jolloin tiedettiin, mitkä tekijät kulloinkin vaikuttivat reaktioihin.
 Nanorakenteiden selvittämiseen tarvittaviin tietokonesimulointeihin vaaditaan supertietokoneresursseja, mutta tulosten analysoiminen onnistuu myös kannettavalla tietokoneella, kertovat tutkijatohtori Emmi Pohjolainen (oik.)  ja tohtorikoulutettava Maryam Sabooni Nanotiedekeskuksesta.  Jyväskylän yliopisto
 Simulaatiot ovat tohtori Emmi Pohjolaisen mukaan hyviä, koska periaatteessa pystytään rakentamaan millainen ympäristö halutaan ja tarkkailemaan jokaisen atomin liikettä: mikä stabiloi rakennetta ja mikä taas saa sen hajoamaan.
 – Tällaiseen ei kokeellisesti niin tarkasti päästä, Pohjolainen sanoo.
 Virusten yhteydessä tutkimus keskittyi kuvantamiseen. Virussimulaatiossa oli ideana atomitasolla nähdä, miten kultapartikkelit kiinnittyvät virukseen ja kuinka lujasti.
 Pohjolaisen tutkimusta voidaan mahdollisesti soveltaa lääkeaineiden kuljettamisessa suoraan soluun. Kultaklusterit pystyvät järjestäytymään itse kapseleiksi eli tietynlaisiksi kuoriksi.
 – Olemme mallintaneet, miten kuljetusrakenne menee kokoon ja miten ne hajoavat, jos sitä pystyy kontrolloimaan. Se olisi ideaali tällaiseen lääkekuljetukseen, tutkija Emmi Pohjolainen arvioi.
 Perustutkimuksesta pitkä matka sovelluksiin
 Nanotiedekeskuksessa tehdään pääasiassa perustutkimusta. Siitä on vuosien matka kaiken kansan sovelluksiin.
 – Kolmekymmentä vuotta perustutkimuksessa ei ole pitkä aika, professori Hannu Häkkinen sanoo, kun kysyy tutkimustulosten sovelluksista.
 Molekyylibiologien kanssa Jyväskylän nanotiedekeskuksessa on tutkittu kultapartikkelin pintaan sidottua värisignaalia lähettävää molekyyliä. Solun sisään kultapartikkelin mukana kulkeva valoa lähettävä molekyyli voisi kertoa solunsisäisestä happamuustasosta.
 Elävän solun sisään ei voi työntää neulaa tai ulkoista mittalaitetta, mutta tällainen tekniikka voisi toimia häiritsemättä solua. Molekyylibiologien perustutkimuksen kannalta näin voidaan saada merkittävää tietoa solun toiminnasta.
 – Kun perustutkijat puhuvat sovelluksista, kyse on yleensä toiselle tieteenalalle hyödyllisistä avauksista, Häkkinen tähdentää.
 Hän antaa esimerkin: Jos autojen katalysaattoreihin lisättäisiin nanokokoisa kultapartikkeleita, ne hapettaisivat häkämolekyylejä hiilidioksidiksi jo hyvin matalissa lämpötiloissa. Tämä osa katalyysiprosessista toimisi heti jo vaikka 30 asteen pakkasessa ennenkuin katalysaattori olisi lämmennyt normaaliin toimintalämpötilaan.
 Häkä on myrkyllistä, mutta hiilidioksidi vain haitallista.
 – Tässä tulee kuitenkin hinta vastaan eikä kukaan ole kehittänyt sellaista tekniikkaa, millä tällaista voisi tehdä. Ei niitä koskaan autoihin varmastikaan tule, Häkkinen sanoo.
 Tulevaisuuden vetykennoihin ehkä opitaan kultapartikkelien avulla kehittämään tekniikoita, joita voidaan soveltaa halvempien katalyyttimateriaalien muokkaamiseen.
 – Tällaisia hyötyjä perustutkimuksesta voi olla. Jos ennustaa, mitä tutkimuksesta voi tulla, niin menee yleensä pieleen, Hannu Häkkinen sanoo.
 Häkkinen on arvioitu yhdeksi  maailman merkittävämmäksi  tutkijaksi alallaan.
 Kulta kiinteässä muodossa ei kiinnosta nanotieteen tutkijoita. Kuvassa suurin Suomesta löydetty kultahippu. Helena Halme, Geologian tutkimuskeskus
 Nanotiedekeskuksen tutkimusalue on laaja
 Jyväskylän yliopiston  Nanotiedekeskuksessa  kemistit, fyysikot ja biologit selvittävät yhdessä kullan ominaisuuksia ja mahdollisia sovelluskohteita.
 Nanotiedekeskuksen taustalla on kansainvälinen tieteellinen yhteisö ja sen tutkimusprojektit ovat laaja-alaisia. Ne ulottuvat nanorakenteiden prosessien perustutkimuksesta kaupallisten tuotteiden kehitykseen.
 Kyseessä on Suomen ainoa nanotieteeseen keskittyvä monitieteinen tutkimusyksikkö, ja maailmanlaajuisestikin vastaavia yksiköitä on vain muutamia.
 Laskennallinen tiede esitellään tässä nanotiedekeskuksen  videossa.
 Akatemiaprofessori Hannu Häkkisen ryhmä on erikoistunut juuri laskennalliseen tutkimukseen, jossa kultapartikkelien eli klusterien rakenne saadaan kuvattua tarkemmin kuin kokeellisissa tutkimuksissa.
 Niissä voidaan rakentaa uusia klusterirakenteita, mutta vasta laskennallisesti niiden ominaisuudet pystytään määrittelemään tarkasti.
 Makroskooppisessa koossa eli silmillä havaittavassa koossa kulta ei ole kemiallisesti kiinnostava. Osaksi myös siitä syystä, että se on arvostettu jalometalli, jonka pinta ei muutu, kuten kuparin tai hopean.
 Juttu on osa "10 kertaa tieteestä" -sarjaa, jossa esitellään suomalaista tutkimusta.
 Aiemmin sarjassa on julkaistu alla olevat jutut:
 Osa Raamatusta on käännösvirheitä ja kulttuurisia tulkintoja – "Pyhän tekstin muuttuminen on välttämätöntä, koska sen täytyy olla relevanttia omalle ajalleen"
 Suomalaiset olivat 1800-luvun halpatyövoimaa maailman  merillä – laivasta karanneet häivyttivät taustansa
 Haitarilla tai huuliharpulla tohtoriksi – kuvitteelliset kenttäretket menneeseen Karjalaan synnyttivät jopa trance-musiikkia
 "Haukuttiin patalappuprofessoriksi" – käsityötiede on monelle outo
 Geeneissämme piilottelee tuntemattomia esi-isiä – tutkijoiden mukaan niitä voi löytyä useita
 Laaja korkeakouluverkosto vai muutama huippuyliopisto? Helsingin yliopiston rehtori haluaa valtiolta päätöksiä
 Lähiluonnossamme voi elää valtava tuntematon eliömaailma – suomalaistutkimus tuo uutta tietoa kasvien tuntemattomista viruksista
 Kun matematiikan perustutkimukselle yllättäen lahjoitetaan kolme miljoonaa euroa, on syytä kysyä miksi – mutta kaikkea ei voi laskemalla ennakoida
 Kantasoluista syntyy eläviä kudoksia – suomalainen huippututkimus yhdistää biologiaa, teknologiaa ja lääketiedettä, jotta löydettäisiin uusia keinoja sairauksien hoitoon

Kaikki kulta ei kiillä eikä sitä edes näe – nanokokoiset kultapartikkelit yllättävät monipuolisuudellaan


Summary: Osku Valtonen on puhunut sosiaalisessa mediassa avoimesti masennuksestaan. Hän kirjoittaa kirjaa nuoruusvuosien rankoista kokemuksistaan.

Osku Valtonen  kokee saaneensa elää onnellisen lapsuuden. Turun naapurissa Vahdolla syntynyt nelihenkisen perheen esikoinen kalasti ja pelasi pikkupojasta asti jääkiekkoa. Valtosella oli rakastavat vanhemmat ja hyviä kavereita.
 Hän onkin paljon pohtinut sitä, miksi hyvä lapsuus ei tuonut tasapainoa mieleen. Parikymppisenä nuori mies meni armeijaan.
 – Siihen asti elämä oli rullannut omalla painollaan. Armeijassa aloin ensi kertaa tuntea, että kaikki ei ollut hyvin.
 Kesti vielä useita vuosia ennen kuin Valtonen tajusi itsekään, mistä on kyse. Tulevaisuus alkoi pelottaa eikä mikään oikein tuntunut miltään. Nuoruudessa olikin tapahtunut asioita, joita aikuisiässä piti useaan otteeseen työstää. Ensimmäisen masennusdiagnoosin nuorukainen sai 23-vuotiaana.
 Mitä lapsuudessa ja nuoruudessa tapahtui?
 Valtonen esittää vanhemmille vakavan toiveen: lasten kanssa tulee keskustella avoimesti yksityisyyden rajoista ja siitä, mikä on soveliasta kanssakäyntiä aikuisten kanssa ja mikä ei.
 Kalastuksesta innostuneen Osku lapsuudessa tapahtui jotain, josta hän on vaiennut yli kaksikymmentä vuotta. Vasta nyt hän on rohjennut kertoa asiasta terapeutilleen. Muisto on kipeä ja hän puhuu siitä kierrellen.
 – Koin lapsena seksuaalista väkivaltaa. Sitä tehnyt henkilö ei tullut lähipiiristä eikä harrastusten kautta. Parikymmentä vuotta kielsin itseltänikin koko asian. Jos siitä olisi kysytty, sitä ei yksinkertaisesti ollut tapahtunut.
 Valtonen on kamppaillut päihdeongelmien kanssa koko elämänsä. Viimeiset vuodet ovat olleet elämän parhaita ja myös suhde päihteisiin on kunnossa.  Ari Welling / Yle
 Hän on kertonut kokemuksistaan sosiaalisessa mediassa ja saanut paljon yhteydenottoja kohtalotovereiltaan.
 Valtonen toivoo, että lasten kanssa keskusteltaisiin avoimesti siitä, mikä on soveliasta kanssakäymistä aikuisten kanssa ja mikä ei. Keskustelua pitäisi käydä niin kodeissa kuin päiväkodeissa ja kouluissakin.
 – Lapsikin tunnistaa, milloin kanssakäymisestä aikuisen kanssa jää paha mieli. Jokaisen pitäisi tietää, missä menevät oman yksityisyyden rajat ja miten lähelle toisen ihmisen voi päästää.
 Onnelliseen nuoruuteen tuli toinenkin vakava särö. 15-vuotiaana hänen paras kaverinsa kuoli auto-onnettomuudessa. Terapiassa media-alan yrittäjä on paljon miettinyt niitä tekijöitä, jotka johtivat masennukseen.
 – Armeijasta asti kolmekymppiseksi odotin, että ilmaantuisi jokin yksittäinen syy masennukseen ja sen voisi sitten korjata. Miksi olen masentunut? Miksi minulla on huono olo? Miksi en nauti elämästä?
 Lopulta hän tajusi, ettei kenties olekaan mitään yksittäistä syytä.
 Valtonen ei koe, että hänellä olisi ollut merkittävästi vaikeampaa kuin muilla. Vaikeudet kuuluvat elämään ja niistä selviäminen kasvattaa luonnetta. Samaan hengenvetoon hän lisää, ettei ihminen ole koskaan valmis kokemaan seksuaalista väkivaltaa tai läheisen ihmisen kuolemaa.
 – Minulla vaikeudet ajoittuivat hankaliin elämän taitekohtiin. Minäkuva muovautuu juuri lapsuudessa ja teini-iässä. Haavoittuvassa iässä tapahtumat jättävät mieleen vielä isomman jäljen.
 Kymmenen vuotta kului sumussa
 Peruskoulun jälkeen nuori mies ei valmistunut ammattiin. Opinnot ammattikoulussa jäivät kesken ja hän teki hanttihommia rakennuksilla. Armeijan jälkeen työ tuntui pakkopullalta, eikä omaa paikkaa maailmassa tuntunut löytyvän.
 Vuonna 2007 nuorukainen meni työterveyslääkärin vastaanotolle ja sai viikon sairauslomaa. Siitä alkoi kierre – pitkään hän oli ensin viikon töissä ja sitten viikon sairaana. Oikeanlaisen keskusteluavun saaminen kesti monta vuotta. Ongelmia oli myös päihteiden käytön kanssa.
 – Aikuisuuteen siirtyminen oli liian suuri haaste. Olin valmis nauttimaan aikuisuuden tuomasta vapaudesta, vaan en kantamaan vastuuta. Talous oli kuralla, enkä tajunnut, että jos ei ole suuria tuloja, ei voi oikein kuluttaakaan.
 Hän ei usko koskaan varsinaisesti hautoneensa itsemurhaa. Kaikkein synkimmän masennusjakson aikana hän muistaa silti miettineensä, miten oman elämänsä voisi päättää.
 – Voiko loppujen lopuksi sanoa, miten lähellä vaikka itsemurha on ollut tai ollut olematta. Minut taisi pelastaa se, että isä muutti tuolloin asumaan luokseni muutamaksi kuukaudeksi.
 Perheen tuki on ollut Valtoselle korvaamaton apu. Isä, äiti ja sisko ovat auttaneet häntä eteenpäin myös elämän synkimpinä hetkinä. Ari Welling / Yle
 Elettiin maaliskuuta vuonna 2009 ja Valtonen tunsi päässeensä uudelleen elämän syrjään kiinni. Kohtalo puuttui jälleen peliin ja jo toistamiseen kaiken muutti liikenneonnettomuus. Hän oli ollut kuljetusliikkeen leivissä vasta pari viikkoa ja sattui paha kolari. Vastaan tulleen henkilöauton kuljettaja kuoli.
 – Se olikin kuskin tarkoitus. Hän vaihtoi kaistaa suoralla tiellä ja törmäsi rekkani keulaan. Ei se ollut minun syyni, mutta toisen ihmisen matka päättyi siihen paikkaan. Juuri kun olin ajatellut, että tästä se elämä lähtee rullaamaan, jouduin palaamaan lähtöruutuun.
 Hän tunnistaa, että ajatus syyllisyydestä ja syyttömyydestä on leimannut hänen elämäänsä useassa kohdassa. Kuljetushommat saivat jäädä ja hän vaihtoi alaa.
 – Olin sitten syyllinen tai en, ajauduin pisteeseen, jossa oli kaikki oli pakko aloittaa uudestaan.
 Elämä mahtui pakettiautoon
 Syksyllä 2010 Valtonen löysi itsensä Turusta opiskelemasta audiovisuaalista viestintää. Koko elämä tuntui mahtuvan isän vanhaan pakettiautoon.
 – Muilla 26-vuotiailla oli perhettä, omaisuutta ja työuraa takana. Minun koko omaisuuteni mahtui siihen pakettiautoon ja vieläpä etupenkille. Lätkäkamat ehkä joutui viskaamaan takaosaan, naurahtaa Valtonen.
 Vielä opiskelun aikanakin mies kamppaili masennusoireita vastaan. Masennus haittasi elämää, mutta pysyi kuitenkin hallinnassa. Opiskelun aikana tuli onnistumisia ja työpaikkakin järjestyi opiskelujen päätyttyä.
 Syksyllä 2014 Valtonen oli töissä TPS:n jääkiekkoseurassa. Paineet töissä olivat kovat.
 – Tuolloin pääsin ensimmäistä kertaa kunnolla ammattiauttajalle Kelan psykoterapiaan. Sen avulla jotenkin selvisin aina viikon kerrallaan.
 Vuonna 2016 Valtonen perusti oman viestintätoimiston ystävänsä  Juhani Koskisen  kanssa. Suurelle yleisölle parivaljakko tuli tutuksi Ylen Sohvaperunat -ohjelmasta.
 – Tuotantoyhtiöstä soitettiin ja pyydettiin ohjelmaan mukaan. Ihan kivaa se oli tietyn aikaa, mutta päätimme jäädä pois, ennen kuin siitä tulee rasite.
 Valtonen päätti siirtyä sivuun julkisuudesta, Koskinen sen sijaan on jatkanut televisiotähtenä. Hän on mukana syksyllä Nelosella nähtävällä Selviytyjät Suomi -ohjelman kolmannella kaudella. Filippiineillä kuvatussa ohjelmassa julkkiset ottavat mittaa taviksista.
 Kirja mielenterveyden ongelmista
 Valtonen on aloittanut psykoterapian uudelleen. Kipeitäkin asioita pulpahtelee esiin. Asioita, joita hän ei ole aiemmin uskaltanut sanoa ääneen – kuten seksuaalinen väkivalta ja hyväksikäyttö.
 – Ei tässä varmaan vieläkään olla ihan pohjalla. Saattaa vieläkin tulla vastaan sellaisia asioita, joiden kipeyden tajuaa vasta niistä puhuessa. Asioita, joista ei ole puhunut kenellekään aiemmin.
 Mies on kirjoittamassa kokemuksistaan kirjaa yhdessä  Anneli Juutilaisen  kanssa. Docendon kustantaman kirjan nimeksi tulee  Varastettu lapsuus  ja sen pitäisi olla valmis ensi vuoden keväällä. Kirjallaan Valtonen toivoo voivansa auttaa masennuksesta kärsiviä kertomalla kokemuksistaan ja antamalla vertaistukea.
 – Kaikille sopivaa masennuksen läpipeluuohjetta ei voi antaa. Kokemus on kaikille hyvin henkilökohtainen. Parantumista ei voi ulkopuolelta pakottaa, jokaisen pitää löytää se elämänkipinä sisältään.
 Masennuksesta kärsivän lähimmäistenkään osa ei ole helppo. Valtonen on äärimmäisen kiitollinen kaikille ystävilleen, jotka ovat jaksaneet petettyjä lupauksia ja toteutumattomia suunnitelmia vuosikaudet.
 – Masentunut ei petä lupauksiaan siksi, että olisi kusipää. Läheisiltä vaaditaan ihan mieletön määrä pitkäjänteisyyttä ja pitkämielisyyttä. Pitää antaa sairastaa. Osa kavereistani ei ole jaksanut ja ymmärrän heitä ihan täysin.
 Kansainvälisenä mielenterveyspäivänä kaksi vuotta sitten Valtonen kirjoitti blogiinsa näin: "Mielenterveyspäivä on hyvä päivä olemassa. Pitäkää huoli toisistanne. Älkää jättäkö ketään yksin." Ari Welling / Yle
 Yhden neuvon mies haluaa antaa. Se pätee sekä masentuneeseen itseensä että hänen läheisiinsä. Sekä sairastuneen itsensä että lähimmäisten pitäisi antaa sairaudelle tilaa. Tulee olla itselleen armollinen ja olla masentunut, jos siltä tuntuu.
 – Kukaan ei voi pakottaa toista parantumaan. Jos kaikesta huolimatta pysyy siinä vieressä, luo se turvallisuutta. Se myös ruokkii sairastuneen ihmisen sisältä löytyvää halua parantua.
 Tulevana torstaina 10. lokakuuta vietetään Maailman mielenterveyspäivää.
 Lisää aiheesta:
 Miksi mieli sairastuu osassa Suomea enemmän kuin muualla? Jatta, 37 vuotta, Pohjois-Karjalasta: “Olen ikäni elänyt masennuksen kanssa”
 Kysely: Joka kolmas nuori aikuinen on harkinnut itsemurhaa – uskalla kysyä suoraan, jos epäilet läheiselläsi itsetuhoisia ajatuksia
 Yle Areena: Itse asiassa kuultuna Neil Hardwick

Sohvaperunoista tuttu Osku Valtonen työstää yhä lapsuuden kipeitä kokemuksia: ”Masennuksen läpipeluuohjetta ei voi antaa”


Summary: Aikuiset norsut yrittivät ilmeisesti pelastaa veteen joutunutta poikasta.

Kasvitieteelliset puutarhat, eläintarhat ja luonnonpuistot

Kuusi norsua hukkui pudottuaan vesiputoukseen Thaimaan koillisosassa, kertoivat viranomaiset lauantaina.
 Khao Yain luonnonpuiston henkilökunnan mukaan norsut ilmeisesti yrittivät pelastaa lauantaina aamuyöstä veden varaan joutuneita lajitovereitaan, mutta joutuivat lopulta itse vaaralliseksi tiedettyyn Haew Narokin putoukseen. Kaksi eläintä saatiin pelastettua, mutta ne olivat äärimmäisen stressaantuneita.
 Vahvistamattomien tietojen mukaan eläimet joutuivat putoukseen sen jälkeen, kun ne yrittivät pelastaa sinne joutunutta norsun poikasta. Lisäksi alueella oli satanut kaatamalla koko lauantain vastaisen yön, mikä teki rannasta äärimmäisen petollisen.
 Norsu on Thaimaan kansalliseläin, mutta villinorsujen määrät ovat viime vuosina laskeneet, koska eläinten elinalueet ovat kutistuneet.
 Kuusi norsua kuoli Khao Yain kansallispuistossa. DNP / EPA

Kuusi norsua kuoli pudottuaan vesiputoukseen Thaimaassa